ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 646/2210/18  Номер провадження 22-ц/814/661/23	Головуючий у 1-й інстанції Єжов В.А.  Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 серпня 2023 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Карпушина Г.Л.; суддів: Дряниці Ю.В., Одринської Т.В., при секретарі: Андрейко Я.Г., -
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - Васильєва Євгена Олександровича на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 10 серпня 2020 року у справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи - ОСОБА_4 , ПАТ «Страхова компанія «Країна», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -
В С Т А Н О В И В :
У квітні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача ОСОБА_3 : - відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 503744,89 грн; - компенсацію моральної шкоди у розмірі 25000,00 грн, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 12.02.2017 у м. Харкові на перехресті проспекту Гагаріна та вул. Молочної за участю автомобіля Хонда реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням відповідача ОСОБА_3 та автомобіля Мазда-6 реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 . 
Позивач є власником автомобіля Мазда-6 д.н. номер НОМЕР_2 , якому в результаті ДТП були заподіяні механічні ушкодження.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилався на висновок комплексної судової автотехнічної експертизи та експертизи відео-, звукозапису №14586/23336 від 12.12.2017 за матеріалами справи про адміністративне правопорушення №646/2643/17, з якого слідує, що водій автомобіля Мазда-6 ОСОБА_4 не мав технічної можливості уникнути зіткнення транспортних засобів, невідповідності вимогам правил ПДР України, які б перебували в причинно-наслідковому зв`язку з ДТП, в діях ОСОБА_4 не вбачається; встановлено, що дії водія автомобіля Honda-CRV реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_3 знаходились з технічної точки зору в причинному зв`язку з виникненням ДТП. Провадження у справі про адміністративне правопорушення №646/2643/17, в межах якої було проведено судову експертизу, 10.01.2018 було закрито постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення.
Також позивач у позовній заяві посилається на висновок експертного автотоварознавчого дослідження №3323 від 26.05.2017, згідно якого матеріальна шкода, завдана власнику автомобіля Мазда-6, реєстраційний номер НОМЕР_2 дорівнює ринковій вартості даного автомобілю на момент ДТП, а саме 501725,29 грн, вартість експертного автотоварознавчого дослідження склала 2019,60 грн. Крім того, позивач у позовній заяві стверджує, що в результаті ДТП йому було завдано моральної шкоди, яка полягала у нервовому напруженні і хвилюванні, пережитому від суттєвого пошкодження його майна, яке виключає можливість його подальшого використання за призначенням, у побутових незручностях, що виникли у зв`язку з пошкодженням майна і відсутністю можливості використовувати його за призначенням.
У позовної заяві ОСОБА_1 також зазначено, що 23.02.2018 в приміщенні ХРД ВАТ «СК «Країна» ним було подано дві заяви на виплату страхового відшкодування, але станом на момент подання позовної заяви рішення по виплаті не прийнято, тому позивач пред`являє позовні вимоги до відповідача як винуватця ДТП.
Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 10 серпня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди: - матеріальної - у розмірі 453744,89 грн; - моральної - 25000 грн; - сплачений судовий збір - у сумі 4533,71 грн; - судові витрати на проведення судової автотехнічної експертизи у розмірі 15700 грн.
З вказаним рішенням суду не погодився ОСОБА_1 , подавши через свого представника - адвоката Васильєва Є.О. - апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 10 серпня 2020 року в частині відмови у стягненні відшкодування майнової шкоди в розмірі 50000 грн та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 в повному обсязі.
Апелянт вважає, що суд першої інстанції правильно встановивши фактичні обставини справи, невірно застосував норми матеріального права та помилково витлумачив правову позицію Верховного Суду у спірних правовідносинах, викладену у п.56 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі №755/18006/15-ц.
Апелянт стверджує, що незважаючи на те, що у справі, яка переглядається, потерпілий не використав право на отримання відшкодування від страховика тієї особи, яка завдала шкоди, таке право підлягає захисту в межах позовної давності на загальних підставах шляхом пред`явлення позову до винуватця ДТП, який є безпосереднім заподіювачем описаної шкоди, що прямо слідує зі змісту вказаної вище позиції ВП ВС.
Судове засідання проводилося в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін по справі. На момент розгляду справи сторони та інші особи, будучи належним чином та завчасно повідомленими про час і місце судового розгляду до суду не з`явилися, що не перешкоджає розгляду даної справи.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
У відповідності з ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. 
Згідно вимог ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно ч.1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 12.02.2017 у м. Харкові на перехресті проспекту Гагаріна та вулиці Молочної за участю автомобіля Хонда реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням відповідача ОСОБА_3 та автомобіля Мазда-6 реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 сталась дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої відбулось лобове зіткнення вищезазначених автомобілів, що підтверджується довідкою про дорожньо-транспортну пригоду №3017044513841190, складеною 16.03.2017, що міститься в матеріалах справи про адміністративне правопорушення №646/2643/17.
За фактом ДТП щодо водіїв ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були складені протоколи про адміністративні правопорушення БР0983016 та БР098301 за ст. 124 КУпАП, які були направлені для розгляду Червонозаводським районним судом міста Харкова.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 098316 від 06.04.2017, водій ОСОБА_3 12.02.2017 року керуючи автомобілем Хонда, реєстраційний номер НОМЕР_1 на перехресті пр. Гагаріна - вул. Молочна у м. Харкові при зміні напрямку руху не впевнилась, що це буде безпечним, внаслідок чого допустила зіткнення з автомобілем Мазда-6 реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_4 . При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження та завдано матеріальних збитків. Зазначеними діями ОСОБА_3 порушила п. п. 10.1.10.4 Правил дорожнього руху України. У вказаному протоколі дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ст. 124 КУпАП.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 098301 від 05.04.2017, водій ОСОБА_4 12.02.2017 року, керуючи автомобілем Мазда-6, реєстраційний номер НОМЕР_2 на перехресті пр. Гагаріна - вул. Молочна у м. Харкові не вірно обрав безпечну швидкість руху, виїхав на перехрестя на заборонений жовтий сигнал світлофору, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем Хонда реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3 . При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження та завдано матеріальних збитків. Зазначеними діями ОСОБА_4 порушив п.п. 8.7.3. 12.1. 12.3 Правил дорожнього руху України. У вказаному протоколі дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ст. 124 КУпАП.
При розгляді Червонозаводським районним судом м. Харкова справи про адміністративне правопорушення захисником ОСОБА_4 адвокатом Абросимовим О.С. було подано клопотання про долучення до матеріалів справи про адміністративне правопорушення відповідь КП «Харків-Сигнал» від 09.03.2017 №149 та диск DVD-R (TDK), 4.7 Gb з відеозаписом ДТП від 12.02.2017.
В судовому засіданні 16.06.2017 у справі про адміністративне правопорушення №646/2643/17 особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3 пояснила, що 12 лютого 2017 року близько 18-00 години керувала автомобілем Хонда, стояла на перехресті пр. Гагаріна та вул. Молочна на світлофорі, щоб виконати поворот ліворуч на вул. Молочну, при цьому водій ОСОБА_3 не запам`ятала, в якому ряду стояв її автомобіль та чи був хтось попереду неї. Коли ввімкнувся сигнал світлофору, який дозволяє рух - зелена стрілка, ОСОБА_3 почала виконувати поворот наліво та, коли вже виїжджала з перехрестя, відчула сильний удар в праві передні пасажирські двері її автомобілю, від чого останній розвернуло, та він опинився біля бордюру на пр. Гагаріна. ОСОБА_3 також пояснила, що на дорозі була ожеледиця, сніг, що її авто було у технічно справному стані.
Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_4 до судового засідання 16.06.2017 у справі про адміністративне правопорушення №646/2643/17 не з`явився, але надав суду письмові пояснення, в яких зазначив, що 12 лютого 2017 року о 18 год. 00 хв., керуючи автомобілем Мазда-6 , рухався пр. Гагаріна з боку центру м. Харкова в напрямку літовища, зі швидкістю близько 60 км/год. Наближаючись до перехрестя проспекту Гагаріна з вулицею Молочною, ОСОБА_4 пересувався третьою смугою проїзної частини свого напрямку руху, по якій дозволено перетинати перехрестя в прямому напрямку. Коли він побачив світлофор свого напрямку руху, на ньому був увімкнений зелений основний сигнал. Під час наближення до перехрестя зелений сигнал світлофору змінився на такий, що мерехтить, але не забороняє рух. Коли автомобіль Мазда-6 знаходився вже в безпосередній близькості до лінії «стоп», на світлофорі увімкнувся жовтий сигнал, водії транспортних засобів інших напрямків руху продовжували стояти, тому він вирішив завершити проїзд перехрестя, не застосовуючи термінового гальмування. Коли автомобіль Мазда-6 знаходився вже в межах перехрестя, неочікувано, з третьої смуги зустрічного напрямку руху водій автомобіля Хонда став виконувати лівий поворот на перехресті. Взаємне розташування транспортних засобів в момент зміни напрямку руху автомобіля Хонда виключало можливість з боку ОСОБА_4 уникнути зіткнення шляхом зупинки автомобілю, відбулось зіткнення, після якого автомобіль Мазда-6 був відкинутий вперед праворуч і зупинився у правого краю проїзної частини пр. Гагаріна, а автомобіль Хонда - вперед ліворуч і зупинився у лівого краю проїзної частини вул. Молочної.
З експертного висновку також слідує, що в даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля Honda-CRV ОСОБА_3 повинна була діяти у відповідності з вимогами п.п. 8.7.3 «б», 8.10 та дорожнього знаку 5.16 Правил дорожнього руху України. В даній дорожньо-транспортній ситуації технічна можливість уникнути зіткнення транспортних засобів для водія автомобіля Honda-CRV ОСОБА_3 визначалася шляхом виконання нею вимог п.п. 8.7.3 «б» та 8.10 Правил дорожнього руху України, для чого у неї не було будь-яких перешкод технічного характеру. Дії водія автомобіля Honda-CRV ОСОБА_3 в даній дорожньо-транспортній ситуації не відповідали вимогам п.п. 8.7.3 «б», 8.10 Правил дорожнього руху України та знаходилися, з технічної точки зору, в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди. В даній дорожньо-транспортній ситуації дії водія автомобіля Honda-CRV ОСОБА_3 також не відповідали вимогам дорожнього знаку 5.16 Правил дорожнього руху України, однак дані невідповідності не знаходились, з технічної точки зору, в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.
В даній дорожньо-транспортній ситуації, згідно експертного висновку, водій автомобіля Mazda-6 ОСОБА_4 повинен був діяти у відповідності з вимогами п.п. 10.1 та 12.3 Правил дорожнього руху України. В даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля Mazda-6 ОСОБА_4 не мав технічної можливості уникнути зіткненню транспортних засобів шляхом застосування своєчасного екстреного гальмування з моменту виникнення небезпеки для його подальшого руху без зміни напрямку руху, тобто шляхом виконання ним вимог п.п. 10.1 та 12.1 Правил дорожнього рух України. В діях водія автомобіля Mazda-6 ОСОБА_4 в даній дорожньо-транспортній ситуації не вбачається невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України, які б знаходилися, з технічної точки зору, причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди.
Постановою судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 10.01.2018 провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було закрито у зв`язку зі спливом строку притягнення до адміністративної відповідальності без визначення особи винної у вчиненні ДТП.
З урахуванням встановлених в ході судового засідання обставин суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у виникненні ДТП та встановив порушення нею вимог п.п. 8.7.3 «б», 8.10 Правил дорожнього руху України, які знаходилися, з технічної точки зору, в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди. Судом на підставі експертного висновку ХНДІСЕ ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса №18830 від 12.11.2019 також встановлена відсутність діях водія автомобіля Mazda-6 ОСОБА_4 в даній дорожньо-транспортній ситуації невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України, які б знаходилися, з технічної точки зору, в причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди.
Згідно з відомостями, що містяться в свідоцтві про державну реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , право власності на легковий автомобіль реєстраційний номер НОМЕР_2 зареєстровано за позивачем ОСОБА_1 . Відповідно до висновку судового автотоварознавчого експертного дослідження №3323 від 26.05.2017, проведеного ХНДІСЕ ім. Засл. проф М.С. Бокаріуса, розмір матеріальної шкоди, завданої власнику транспортного засобу Mazda-6, реєстраційний номер НОМЕР_2 в результаті ДТП, що мало місце 12.12.2017 у м. Харкові на перехресті проспекту Гагаріна та вулиці Молочної, становить 501725,29 грн, вартість експертного дослідження склала 2019,60 грн.
На момент ДТП цивільна відповідальність відповідача ОСОБА_3 , як власника наземного транспортного засобу була застрахована відповідно до договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного між нею та ПАТ «СК «Країна» №04/АК/4621062, що діяв з 29.08.2016 по 28.08.2017 на підставі Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
ОСОБА_1 подав заяву про страхове відшкодування до страховика 23.02.2018 року.
Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 частково суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи доводиться той факт, що зіткнення сталося з вини водія ОСОБА_3 , а причинного зв`язку між порушенням Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_4 та виникненням дорожньо-транспортної пригоди не встановлено.
Місцевим судом вказано, що оскільки на момент ДТП цивільна відповідальність відповідача ОСОБА_3 як власника наземного транспортного засобу була застрахована відповідно до договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного між нею та ПАТ «СК «Країна» №04/АК/4621062, що діяв з 29.08.2016 по 28.08.2017 на підставі Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач ОСОБА_1 мав подати заяву про страхове відшкодування впродовж одного року, однак цього не зробив. За таких обставин, враховуючи правову позицію Верховного Суду щодо застосування норм права, сформульовану у п. 56 Постанови Великої Палати Верховного Суду у справі №755/18006/15-ц, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач свідомо не скориставшись правом отримати відшкодування від страховика обмежений у праві вимагати від відповідача відшкодування завданої шкоди в розмірі ліміту відповідальності страховика - 50000 грн, тому в задоволенні цієї частини позовних вимог місцевий суд відмовив. 
З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується, зважаючи на наступне.
Відповідно до ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
У статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Відповідно до ч. 1ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За положенням ч. 1ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Положенням частини 1 статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Пункт 1 ч.2 ст.22 ЦК України відносить до збитків зокрема втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Згідно з ч.3 ст.22 ЦК України збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Згідно зі ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається із матеріалів справи, що ДТП за участі автомобілів Хонда д.н.з. НОМЕР_1 та Мазда д.н.з НОМЕР_2 сталася внаслідок порушення водієм автомобіля Хонда ОСОБА_3 Правил дорожнього руху України, відтак у ОСОБА_1 , як власника пошкодженого внаслідок дій ОСОБА_3 автомобіля, виникло право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої в результаті ДТП.
Відповідно до правової позиції, сформульованої Верховним Судом у п.56 постанови від 04.07.2018 року у справі №755/18066/15-ц, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
Відтак, Верховний Суд зв`язав факт відсутності обов`язку страховика з виплати страхового відшкодування із двома підставами: настанням випадків, передбачених ст.37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ; розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.
Відповідно до ст.37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є зокрема: неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Відтак, враховуючи те, що позивач не отримав від страхової компанія відшкодування свідомо не подавши у річний строк заяви про виплату страхового відшкодування, покладення обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на ОСОБА_3 , як особу, яка винна у виникненні дорожньо-транспортної пригоди, крім зазначених вище випадків, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.
Аналізуючи зазначене законодавство в сукупності з загальними принципами цивільного права, як то добросовісність поведінки та спрямованість на відновлення порушеного права, слід дійти висновку, що потерпіла особа при відмові страховика (страхової компанії) у виплаті регламентних платежів у зв`язку з пропуском річного строку, має право на пред`явлення вимоги до страховика (страхової компанії) винної у спричиненні шкоди особи про відшкодування шкоди в межах страхової суми протягом строку позовної давності.
Тому, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.
За таких обставин, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, а тому задоволенню вони не підлягають.
Керуючись ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - Васильєва Євгена Олександровича - залишити без задоволення.
Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 10 серпня 2020 року - залишити без змін

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду Верховного Суду.

Повний текст постанови суду виготовлено 07 серпня 2023 року.

Головуючий суддя : ________________________ Г.Л. Карпушин

Судді: __________________ Ю.В. Дряниця ________________ Т.В. Одринська