ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6014/23 Справа № 215/2324/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - Квятковський Я. А. Суддя у 2-й інстанції - Бондар  Я. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2023 року                                                                м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді Бондар Я.М.,
суддів Зубакової В.П., Остапенко В.О.
сторони справи
позивач -  ОСОБА_1 
відповідач - Комунальний заклад «Зеленопільський психоневрологічний інтернат» Дніпропетровської обласної ради
третя особа - Глеюватська сільська територіальна громада у Криворізькому районі Дніпропетровської області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 на ухвалу Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 травня 2023 року, винесену суддею Квятковським Я.А в м.Кривому Розі Дніпропетровської області, (відомості про дату складення повного тексту судового рішення відсутні), 

УСТАНОВИВ

У травні 2023 року представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до КЗ «Зеленопільський психоневрологічний інтернат» Дніпропетровської обласної ради, третя особа – Глеюватська сільська територіальна громада у Криворізькому районі Дніпропетровської області, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок вчинення злочину.
Ухвалою Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 травня 2023 року позовна заява ОСОБА_1 до КЗ «Зеленопільський психоневрологічний інтернат» Дніпропетровської обласної ради про відшкодування матеріальної та моральної шкоди повернута заявникові.
Представник позивача ОСОБА_2 , будучи незгодним з ухваленим судовим рішенням подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність і необґрунтованість ухвали суду, просить її скасувати та повернути справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
При цьому, скаржник вважає помилковим висновок суду про те, що між ФОП ОСОБА_1 і КЗ «Зеленопільський психоневрологічний інтернат» Дніпропетровської обласної ради існували господарські правовідносини, оскільки рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 03.08.2022 року у справі №904/7181/20 Договір між КЗ «Зеленопільський психоневрологічний інтернат» Дніпропетровської обласної ради та ФОП ОСОБА_1 визнано удаваним та недійсним, що вказує на те, що між сторонами спору не могли існувати будь-які господарські правовідносини. Вказує, що у предметі позову не має місця господарському спору між сторонами, спір стосується заподіяної шкоди внаслідок вчинення злочину.
Справа розглядається без повідомлення учасників справі, в порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, оскільки переглядається ухвала, визначена у п.6 ч.1 ст.353 ЦПК України. 
Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заявлених вимог, за наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляцйна скарга сторони позивача не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Суд першої інстанції, повертаючи позовну заяву ОСОБА_1  виходив з того, що у даному випадку має місце господарський спір між фізичною особою-підприємцем та юридичною особою, незважаючи на наявність чи відсутність у діях посадових осіб КЗ «Зеленопільський психоневрологічний інтернат» складу кримінального правопорушення, який не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, так як відноситься до компетенції господарського суду. 
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.
Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів.
Згідно положень ст.19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Відповідно до положень ст..23 ЦПК України усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються районними, районними у містах, міськими та міськрайонними судами.
 У Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 від 01.03.2013 року, судам роз`яснено, що, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності.
Цивільна юрисдикція - це визначена законом сукупність повноважень судів, щодо розгляду цивільних справ, віднесених до їх компетенції (ст.15 ЦПК України).
Підсудність визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції (ст.ст.108-114 ЦПК України).
Відповідно до положень ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Так, рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 03 серпня 2022 року (справа №904/7181/20) позовні вимоги Криворізької північної окружної прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Глеюватської сільської ради до відповідача-1: Комунального закладу "Зеленопільський психоневрологічний інтернат" Дніпропетровської обласної ради", відповідача-2: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про визнання удаваним та недійсним договору та зобов`язання звільнити земельні ділянки задоволені повністю. Визнано удаваним та недійсним договір про спільну діяльність від 17.01.2020 №1, укладений між КЗ "Зеленопільський психоневрологічний інтернат" Дніпропетровської обласної ради" та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 .
Зазначеним вище рішенням встановлено, що спільної діяльності між Комунальним закладом "Зеленопільський психоневрологічний інтернат" Дніпропетровської обласної ради та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 за спірним договором не здійснювалося, а відбувалось платне користування ФОП ОСОБА_1 земельними ділянками, наданими Комунальним закладом у користування для отримання прибутку, тобто сторони фактично уклали договір оренди землі. 
Відповідно ч.1 ст.20 ГПК України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема : справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи – підприємці.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у справі має місце господарський спір, який виник між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та юридичною особою Комунальним закладом "Зеленопільський психоневрологічний інтернат" Дніпропетровської обласної ради, оскільки, як встановлено рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 03 серпня 2022 року (справа №904/7181/20) договір про спільну діяльність від 17.01.2020 №1 таким не є, а є прихованим договором оренди землі, так як ФОП ОСОБА_1 платно користувався земельними ділянками, наданими йому Комунальним закладом для отримання прибутку. 
Згідно до п.2 ч.4 ст.185 ЦПК України, позовна заява повертається у випадках, коли порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 188 цього Кодексу). Про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Ухвалу про повернення позовної заяви може бути оскаржено. Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви (ч.ч.6,7 ст.185 ЦПК).
У відповідності до вимог ст.20 ЦПК України, не допускається об`єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовна заява підлягає поверненню позивачу, оскільки позовна вимога ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди з КЗ «Зеленопільський психоневрологічний інтернат» не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, так як відноситься до компетенції господарського суду та, позивачем у позові обєднано вимоги, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства. 
Європейська комісія у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Zand v. Austria» зазначила, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів ». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає апеляційну скаргу представника позивача необгрунтованою, такою що задоволенню не підлягає, підстав для скасування законної та належним чином обгрунтованої ухвали суду першої інстанції немає. 
Керуючись ст.ст.367,374, 379, 381, 382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну позивача ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє представник  ОСОБА_2  залишити без задоволення.
Ухвалу Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 травня 2023 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 17 серпня 2023 року.

Головуючий:

Судді: