П О С Т А Н О В А
     І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
 
17 серпня 2023 року                                                                                        місто Київ
 
справа №761/2362/23
                                                                       провадження№22-ц/824/10562/2023     
  
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М.,
 
сторони:
позивач -  ОСОБА_1 
відповідач - ОСОБА_2 
 
розглянув  в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Прокудіною  Катериною Анатоліївною, 
на ухвалу Шевченківського районного суду м.Києва від 27 березня 2023 року, постановлену у складі судді Савицького О.А.,
у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства та стягнення аліментів, -
 
            В С Т А Н О В И В :
 
Ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 27 березня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства та стягнення аліментів  визнано неподаною та повернуто позивачу.
Не погоджуючись з такою ухвалою суду, представник позивача ОСОБА_1 -  адвокат Прокудіна К.А. подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
В апеляційній скарзі посилається на те, що ухвала постановлена судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права. 
Зокрема, зазначає, що в  оскаржуваній ухвалі  судом встановлено,  що позовну заяву подано з порушенням вимог, викладених у статтях 175 і 177 ЦПК України, оскільки позивачем не надано належних доказів на підтвердження реєстрації  місця проживання позивача  за адресою: АДРЕСА_1 .
Представником позивача було подано до Шевченківського районного суду заяву про усунення недоліків. На виконання вимог ухвали суду була подана належним чином засвідчена копія розписки власника квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на підтвердження проживання позивача у Шевченківському районі м.Києва.
Також, було звернуто увагу на те, що позивач ОСОБА_1 є неповнолітньою особою, проживає разом з матір`ю і донькою в орендованій квартирі і не може самостійно здійснити реєстрацію свого місця проживання.
Чинним процесуальним законодавством не передбачено залишення заяви без руху або повернення заяви з підстав не надання доказів на підтвердження звернення з дотриманням правил підсудності. Повертаючи заяву, суд першої інстанції допустив надмірний формалізм.
Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу. 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 23 червня 2023 року відкрито апеляційне провадження у справі.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 23 червня 2023 року в складі колегії суддів справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Ухвала суду першої інстанції щодо  повернення заяви позивачеві (заявникові) віднесена до п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України.
Відповідно до ч. 3 ст. 369 ЦПК України з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
Перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
З матеріалів справи вбачається, що у  січні  2023 року  ОСОБА_1   звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання батьківства та стягнення аліментів.
В позовній заяві позивач зазначила адресу місця свого перебування: АДРЕСА_1 .
 За відомостями ІТС " Реєстр територіальної громади м.Києва " відомості щодо ОСОБА_1 не знайдені.
Згідно  довідки наданої відділом з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Шевченківської в м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_1 22 березня 20007 року  за адресою: АДРЕСА_1 за даними Реєстру територіальної громади м.Києва  не зареєстрована.
Ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 1 березня 2023 року заяву залишено без руху. Залишаючи заяву без руху, суд першої інстанції вважав, що заява не відповідає вимогам  встановленим ст. ст. 175, 177 ЦПК України. Зокрема зазначив, що позовна заява подана до Шевченківського районного суду м.Києва  у порядку альтернативної  підсудності згідно вимог ч.1 ст. 28 ЦПК України, з тих підстав, що місце проживання позивача зареєстроване у АДРЕСА_1 . Однак позивачем на підтвердження вказаної обставини до позовної заяви не додано належних доказів, що позбавляє суд можливості визначитись з підсудністю поданої позовної заяви. Згідно з інформації, отриманої з Реєстру територіальної громади м.Києва відомості про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання позивача відсутні. А тому суд дійшов висновку про те, що позивачу необхідно надати належні докази на підтвердження свого зареєстрованого місця проживання чи перебування  у Шевченківському районі м.Києва, оскільки порушення правил підсудності є підставою для скасування рішення у справі. 
            На виконання зазначеної ухвали суду, 20 березня 2023  року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Сацюк В.В. надав до суду заяву про усунення недоліків, до якої додав  засвідчену копію розписки власника квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 на підтвердження проживання позивача у Шевченківському районі м.Києва.
Ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 27 березня 2023 року заяву визнано неподаною та повернуто заявнику у зв`язку з тим, що представник позивача отримавши ухвалу про залишення поданої ним заяви без руху, не усунув визначені у ній недоліки у встановлений строк.
Визнаючи заяву неподаною та повертаючи її, суд першої інстанції виходив із того, що  на виконання вимог ухвали суду від 1 березня 2023 року, представник позивача надіслав до суду заяву, якою недоліки жодним чином не усунув, належних доказів на підтвердження зареєстрованого місця проживання чи перебування позивача у Шевченківському районі м.Києва не надав. Долучена до заяви розписка жодним чином не підтверджує вказаної обставини, при цьому до цієї розписки не надано доказів, що особа, яка її написала ОСОБА_3 є власником квартири, у якій начебто проживає позивач, її матір та донька.  
Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком  суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Зазагальним правилом частини першої статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.
У той же час законодавець визначив підсудність справ за вибором позивача, зокрема частина перша статті 28 ЦПК України, на яку міститься посилання у позовній заяві, передбачає, що позови про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.
Зважаючи на предмет   позову у зазначеній справі, яким є  визнання батьківства та стягнення аліментів,  позивач має альтернативу у виборі підсудності.
Відповідно  до п.2 ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна, зокрема містити повне  ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місце проживання чи перебування (для фізичних осіб, поштовий індекс, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти.
У позовній заяві, з якою звернулася ОСОБА_1 до суду, остання  зазначила своє повне  ім`я, її місце проживання, поштовий індекс,  реєстраційний номер облікової картки платника податків, адресу для листування, а також зазначила про відсутність у неї номерів засобу зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти. 
Враховуючи наведене, позивач ОСОБА_1 виконала  вимоги процесуального закону щодо форми та змісту позовної заяви в частині  зазначення  даних про особу позивача, а тому у суду першої інстанції були відсутні підстави залишати позовну заяву без руху з підстав не надання доказів зареєстрованого місця проживання позивача. 
Відповідно до положень статті 187 ЦПК України, якою врегульовано порядок відкриття провадження у справі, якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.
Суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду (пункт 1 частини першої статті 31 ЦПК України).
Згідно з абзацом 2 частин 1 і 9 ст. 187 ЦПК України, якщо відповідачем указана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суд відкриває провадження не пізніше наступного дня з дня отримання судом у порядку, передбаченому частиною восьмою цієї статті, інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача. Якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.
Частиною 8 ст. 187 ЦПК України визначено, що суддя з метою визначення підсудності може також користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру.
Водночас ч. 10 ст. 187 ЦПК України передбачено, що якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване в установленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Подальший виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.
Правовий аналіз зазначених норм процесуального права дає підстави для висновку, що повернення позовної заяви позивачеві за вказаних в оскаржуваній ухвалі підстав законом не передбачено, оскільки у разі встановлення того, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає її за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 ЦПК України, а у разі якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі.
Аналогічний правовий висновок зроблено і в постановах Верховного Суду від від 29 січня 2020 року у справі № 501/2443/18 (провадження № 61-12785св19), 15 квітня 2020 року у справі № 569/2295/19 (провадження № 61-14212св19), від 12 травня 2022 року у справі № 552/3486/20 (провадження № 61-19159св20), який, відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, враховується апеляційним судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.
Отже, суд першої інстанції на зазначені обставини і вимоги закону належним чином уваги не звернув, та  дійшов  помилкового висновку щодо  повернення позовної заяви  позивачу, з підстав, передбачених стст.175 185 ЦПК України. 
Відповідно до пункту 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Керуючись  ст.ст. 259, 268, 367, 369, 374, 379, 381-384, 390 ЦПК України, суд, -
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу   ОСОБА_1 , подану адвокатом Прокудіною  Катериною Анатоліївною,  задовольнити.
Ухвалу Шевченківського районного суду м.Києва від 27 березня 2023 року - скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з  дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач:                                                              О.І. Шкоріна 
 
Судді:                                                                                 Л.Д. Поливач
 
                                                                                           А.М. Стрижеус