ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/1338/23                                                                     

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

17 липня 2023 року                                                                                            м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Судді-доповідача: Бужак Н. П.
Суддів: Костюк Л.О., Степанюка А.Г.
За участю секретаря: Єжелі А.О.
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2023 року, суддя Житняк Л.О., у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

У С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, у якому просив:
- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 31.01.2023 №253350003297 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо не призначення ОСОБА_1  пенсії на пільгових умовах зі зменшенням пенсійного віку, відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», на підставі рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від31.01.2023 №253350003297;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 з 25.01.2023 пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Позовні вимоги мотивує тим, що відповідачі протиправно не прийняли до уваги наявність у позивача статусу постраждалого від Чорнобильської катастрофи, що дає підстави для висновку про проживання (роботи) позивача у зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01.01.1993 більше 4 років.
Відповідно до ухвали Чернігівського окружного адміністративного суду від 09.02.2023 розгляд справи здійснювався в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2023 року адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 31.01.2023 №253350003297 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області призначити ОСОБА_1 з 25.01.2023 пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до   ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області подало апеляційну скаргу на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2023 року, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.
Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, не вбачає підстав для задоволення клопотання про вихід із письмового провадження та проведення розгляду апеляційної скарги за участю учасників справи у відкритому судовому засіданні.
В матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін у розгляді справи не обов`язкова.
З огляду на викладене, колегія суддів визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом першої інстанції встановлено,  що ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах із зниженням пенсійного віку у відповідності до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від31.01.2023 №253350003297, йому було відмовлено у призначенні пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку, виходячи із того, що період проживання особи в зоні посиленого радіологічного контролю складає 3 роки 11 місяців 11 днів, що не дає права на призначення пенсії зі зниженням.
Позивач вважає таке рішення протиправним та звернувся до уду з даним позовом.
Надаючи оцінку правовідносинам, що виникли у справі, колегія судідв зазначає наступне.
Спірні правовідносини врегульовано Законом України від28.02.1991 №796 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення визначаються положеннями ст.55 Закону. Зокрема, ч.2 вказаної статті, регламентовано, що до таких осіб відносяться громадяни, які станом на 01.01.1993 прожили або відпрацювали у цих зонах не менше 4 років. В такому випадку, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання пенсії на 2 роки за період з моменту аварії по 31.07.1986 та додатково на 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.
Отже, що право на пільгове зменшення пенсійного віку мають особи, які в установленому   законом   порядку набули статусу потерпілого від аварії на Чорнобильській АЕС та проживали певний час у зоні радіоактивного забруднення - зони посиленого радіоактивного контролю.
Частиною 1   ст.65 Закону   визначено, що учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України.
Посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом (ч.3 ст.65 Закону).
Згідно з п.6 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженогопостановою Кабінету Міністрів України від25.08.1992 №501(далі - Порядок), що був чинний на час видачі позивачу посвідчення, особам, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони станом на 01.01.1993 прожили або відпрацювали чи постійно навчались у цій зоні не менше чотирьох років, і віднесеним до категорії 4, видаються посвідчення коричневого кольору, серії В.
Посвідчення особам, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони станом на 01.01.1993 прожили або відпрацювали чи постійно навчались у цій зоні не менше 4 років, видаються на підставі довідки встановленого зразка (п.10 Порядку).
Отже,  єдиним документом, що підтверджує статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи, учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС та надає право користування пільгами, встановленимиЗаконом, зокрема призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» або «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи».
Водночас, різного роду довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.
Судом першої інстанції встановлено, що позивач є потерпілим від Чорнобильської катастрофи (4 категорія), що підтверджується відповідним посвідченням (а.с.19).
З огляду на вищезазначене, є вірними доводи суду про те, що  позивач має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах із зменшення пенсійного віку на 2 роки згідно з ч.2   ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Тому рішення відповідача від 31.01.2023 №253350003297 не відповідає встановленим ст.2 КАС України критеріям та підлягає скасуванню.
Окрім того, колегія суддів враховує правові позиції Верховеного Суду у подібних справах, зокрема: в постановах від 21.11.2006 у справі № 21-1048во06, від 04.09.2015 у справі №690/23/15-а, а також Верховний Суд у постановах від 27.02.2018 у справі №344/9789/17, від 24.10.2019 у справі №152/651/17, від 25.11.2019 у справі №464/4150/17, від 27.04.2020 у справі №212/5780/16-а, від 18.06.2020 у справі №404/5266/16-а (2-а/404/29/17) від 30.08.2022  у справі №357/6372/17, де суд дійшов наступних висновків:
«…єдиним документом, що підтверджує статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи, учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС та надає право користування пільгами, встановленими   Законом, зокрема призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або Потерпілий від Чорнобильської катастрофи. Довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи...».
Щодо вимог зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області призначити та виплачувати позивачу з 25.01.2023 пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до   ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», колегія суддів звертає увагу на наступне.
Згідно з пп.1 п.1ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення з пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Отже, з огляду на приписи вищезазначеної норми   Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»   пенсія позивачу має бути призначена з 25.01.2023.
Що стосується позовної вимоги про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо не призначення позивачу пенсії на пільгових умовах зі зменшенням пенсійного віку, відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», на підставі рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від31.01.2023 №253350003297, то в цій частині суд вірно відмовив у задоволенні позовних вимог, оскільки на момент подачі позову підстави призначати позивачу пенсію за наявності чинного рішення від 31.01.2023 №253350003297 відсутні. Тобто означені вимоги, не відповідають матеріально правовому способу захисту порушеного права в даному випадку. 
Також задоволенню не підлягають вимоги в частині зобов`язання відповідача виплачувати позивачу пенсію, оскільки право позивача в цій частині не порушено. 
Суд вважає такі вимоги передчасними та зазначає, що захисту підлягає виключно порушене право. Оскільки призначення пенсії відповідачем не здійснювалось, тому питання виплати пенсії, стосується правовідносин, які можуть мати місце у майбутньому та не стосуються фактично порушених прав позивача відмовою у призначенні пенсії в цілому.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним, підстави для його скасування відсутні, так як суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.
При цьому судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2023 року.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування не має.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду 06 квітня  2023 року - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

Суддя-доповідач:                                                                                Бужак Н.П.

Судді:                                                                                          Костюк Л.О.

                                                                                                    Степанюк А.Г.