ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2023 року	Львів	Справа № 380/15397/22 пров. № А/857/9445/23	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді          Шавеля Р.М.,
суддів                              Улицького В.З. та Глушка І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській обл. на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27.04.2023р. в адміністративній справі за позовом представника адвоката Шпіньової Олени Михайлівни, діючої на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській обл., Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській обл. про визнання протиправним та скасування рішення про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, спонукання до вчинення певних дій (суддя суду І інстанції: Грень Н.М., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 27.04.2023р., м.Львів; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: не зазначена),-

В С Т А Н О В И В:

31.10.2022р. за допомогою системи «Електронний суд» представник адвокат Шпіньова О.М., діюча на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просила:
скасувати рішення відповідача Головного управління /ГУ/ Пенсійного фонду /ПФ/ України у Львівській обл. № 204850010409 від 21.01.2022р. про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах;
зобов`язати ГУ ПФ України у Львівській обл. зарахувати ОСОБА_1 до загального стажу період навчання з 01.09.1985р. по 20.06.1989р., періоди роботи з 23.12.1995р. по 24.11.1996р., з 01.01.2004р. по 11.02.2007р; з 14.02.2007р. по 10.12.2007р; з 17.12.2007р. по 31.10.2011р.; з 01.11.2011р. по 20.11.2011р; з 24.11.2011р. по 01.03.2012р.; з 12.03.2012р. по 05.07.2015р; з 06.07.2015р. по 16.05.2016р.; до підземного стажу (за Списком № 1) періоди роботи з 24.01.1994р. по 07.04.1994р.; з 08.04.1994р. по 10.04.1995р.; з 11.04.1995р. по 12.12.1995р.; з 23.12.1995р. по 24.11.1996р.; з 20.09.1999р. по 11.02.2007р.; з 14.02.2007р. по 10.12.2007р.; з 17.12.2007р. по 31.10.2011р.; з 01.11.2011р. по 20.11.2011р.; з 24.11.2011р. по 01.03.2012р.; з 12.03.2012р. по 05.07.2015р.; з 06.07.2015р. по 16.05.2016р.;
призначити позивачу пенсію за віком за п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 12.01.2022р., тобто, з дня звернення за пенсією;
передати електронну пенсійну справу для здійснення виплати пенсії до ГУ ПФ України в Харківській обл.;
зобов`язати ГУ ПФ України в Харківській обл. здійснювати ОСОБА_1 виплату пенсії за переданою електронною пенсійною справою (а.с.1-5).

Розгляд справи здійснений судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними матеріалами (а.с.37-40).

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 27.04.2023р. заявлений позов задоволено частково; визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФ України у Львівській обл. № 204850010409 від 21.01.2022р. про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах; зобов`язано ГУ ПФ України у Харківській обл. зарахувати ОСОБА_1 до загального стажу період навчання з 01.09.1985р. по 20.06.1989р., періоди роботи з 23.12.1995р. по 24.11.1996р., з 01.01.2004р. по 11.02.2007р.; з 14.02.2007р. по 10.12.2007р.; з 17.12.2007р. по 31.10.2011р.; з 01.11.2011р. по 20.11.2011р.; з 24.11.2011р. по 01.03.2012р.; з 12.03.2012р. по 05.07.2015р.; з 06.07.2015р. по 16.05.2016р., зарахувати до підземного стажу (за Списком № 1) періоди роботи з 24.01.1994р. по 07.04.1994р.; з 08.04.1994р. по 10.04.1995р.; з 11.04.1995р. по 12.12.1995р.; з 23.12.1995р. по 24.11.1996р.; з 20.09.1999р. по 11.02.2007р.; з 14.02.2007р. по 10.12.2007р.; з 17.12.2007р. по 31.10.2011р.; з 01.11.2011р. по 20.11.2011р.; з 24.11.2011р. по 01.03.2012р.; з 12.03.2012р. по 05.07.2015р.; з 06.07.2015р. по 16.05.2016р. та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком за п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з 12.01.2022р. з дня звернення із заявою; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с.60-64).

Не погодившись із винесеним рішенням суду, його оскаржив відповідач ГУ ПФ України в Харківській обл., який, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до помилкового вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції в частині зобов`язання зарахувати періоди навчання і роботи до страхового стажу і призначити пенсію за віком та прийняти нове рішення, яким у задоволенні заявленого позову відмовити у повному обсязі (а.с.67-68).
В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що апелянтом не були порушені права позивача, оскільки ним не приймалося спірне рішення про відмову в призначенні пенсії за віком. Виходячи з цих міркувань, будь-які дії зобов`язального характеру, як спосіб поновлення порушених прав, можуть бути застосовані судом виключно до того органу, дії, бездіяльність чи рішення якого визнані протиправними та (або) скасовані.

Інші учасники справи не подали до суду апеляційної інстанції відзиви на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Розгляд справи в апеляційному порядку здійснено в порядку письмового провадження за правилами ст.311 КАС України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

          Як з`ясовано під час судового розгляду, 12.01.2022р. позивач звернувся до ГУ ПФ України в Харківській обл. із заявою про призначення пенсії за віком.
Для прийняття рішення за результатами поданої заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено ГУ ПФ України у Львівській обл.
Рішенням ГУ ПФ України у Львівській обл. № 204850010409 від 21.01.2022р. позивачу відмовлено у призначенні пенсії, оскільки страховий стаж позивача становить 12 років 07 місяців 06 днів, пільговий стаж особи не підтверджено.
До страхового стажу позивача не враховано період його навчання у Макіївському металургійному технікумі з 01.09.1985р. по 20.06.1989р., оскільки в представленому у дипломі серії НОМЕР_1 дата видачі диплома та дата рішення Державної кваліфікаційної комісії дописані іншим почерком. Крім того, у вказаному дипломі прізвище позивача зазначено як « ОСОБА_2 », що не відповідає паспортним даним позивача, де прізвище зазначено « ОСОБА_2 ».
          Крім того, до страхового стажу не враховано період роботи з 23.12.1995р. по 24.11.1996р., оскільки у записі № 11 трудової книжки серії НОМЕР_2 наявна різниця в 1 рік між датою прийняття на роботу (23.12.1995р.) та датою наказу про прийняття на роботу (наказ № 186 від 23.12.1996р.). Для зарахування вказаного періоду слід надати уточнюючу довідку про роботу, видану на підставі первинних документів, а також контракт, відповідно до якого позивач підлягав під час роботи обов`язковому соціальному страхуванню.
Періоди роботи з 01.01.2004р. не зараховані до страхового та пільгового стажу роботи, так як за даними з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування прізвище позивача зазначено як « ОСОБА_2 », що не відповідає паспортним даним позивача, де прізвище зазначено « ОСОБА_2 » (а.с.15-16).

Частково задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести і негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.
Підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.
В записі № 11 в трудовій книжці позивача дійсно зроблена технічна помилка у році видання наказу. Однак, вказана обставина не може слугувати підставою для відмови в зарахуванні періоду роботи, оскільки запис зроблений чітко, сумніву щодо періоду роботи не викликає (а.с.22-30).
Крім того, позивач до пенсійного органу подав оригінал диплому серії НОМЕР_1 від 23.06.1989р., в якому чітко визначено період навчання ОСОБА_1 (а.с.14).
Твердження про те, що дата рішення комісії та дата видачі диплому дописані, є припущенням відповідача і не може слугувати підставою для відмови в зарахуванні періоду навчання до загального стажу.
Також записи №№ 1, 2 в трудовій книжці частково підтверджують навчання позивача, оскільки в зазначених записах йдеться про роботу ОСОБА_1 з 06.09.1988р. по 26.12.1988р. під час виробничої практики.
Враховуючи наведене, відповідачем не доведено та не надано доказів на підтвердження правомірності відмови позивачеві у призначенні пенсії з урахуванням періоду навчання позивача з 01.09.1985р. по 20.06.1989р. та періоду роботи з 23.12.1995р. по 24.11.1996р.
Щодо неврахування періоду роботи з 01.01.2004р., то Реєстр застрахованих осіб формує та веде ПФ України, користувачами цього реєстру є органи доходів і зборів та фонди загальнообов`язкового державного соціального страхування.
У свою чергу, позивач немає відношення до внесення відомостей в Державний реєстр, відтак не повинен відповідати за допущені при такому внесенні помилки.
Крім того, в Державному реєстрі містяться відомості про реєстраційний номер облікової картки платників податків, який ідентифікує особу і в даному випадку співпадає з даними ОСОБА_1 .
З урахуванням представлених суду письмових доказів, відповідачем не доведено та не надано доказів на підтвердження правомірності відмови позивачеві у призначенні пенсії з урахуванням періоду роботи позивача з 01.04.2004р.
Стосовно неврахування підземного стажу суд керувався тим, що згідно трудової книжки позивача він працював на підземних роботах:
з 24.01.1994р. по 07.04.1994р. учнем гірничого підземного з повним робочим днем в шахті 02 місяці 13 днів;
з 08.04.1994р. по 10.04.1995р. гірничим підземним 3-го розряду з повним робочим днем в шахті 01 рік 02 дні;
з 11.04.1995р. по 12.12.1995р. прохідником підземним з повним робочим днем в шахті 08 місяців;
з 23.12.1995р. по 24.11.1996р. гірничим очисного вибою з повним робочим днем під землею 11 місяців;
з 20.09.1999р. по 11.02.2007р. прохідником підземним з повним робочим днем в шахті 07 років 04 міс. 21 день;
з 14.02.2007р. по 10.12.2007р. прохідником підземним з повним робочим днем в шахті 10 місяців;
з 17.12.2007р. по 31.10.2011р. прохідником підземним з повним робочим днем в шахті 03 роки 10 міс. 14 днів;
з 01.11.2011р. по 20.11.2011р. прохідником підземним з повним робочим днем в шахті 20 днів;
з 24.11.2011р. по 01.03.2012р. прохідником підземним з повним робочим днем в шахті 03 місяців 7 днів;
з 12.03.2012р. по 05.07.2015р. прохідником підземним з повним робочим днем в шахті 03 роки 03 місяці 24 дні;
з 06.07.2015р. по 16.05.2016р. машиністом гірничомийних машин з повним робочим днем в шахті 10 місяців 06 днів
Загальна тривалість підземного стажу позивача склала 19 років 03 місяці 27 днів.
Отже, позивач має необхідні умови для призначення пенсії за п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»: оскільки він досяг 50-річного віку; має загальний стаж 33 роки 06 місяців 28 днів (з доданням 4 роки 6 місяців за роботу на провідних професіях); має підземний стаж (Список № 1) - 23 роки 09 місяці 27 днів (з доданням 4 роки 6 місяців за роботу на провідних професіях).
За таких умов спірне рішення ГУ ПФ України у Львівській обл. слід визнати протиправним і скасувати.
Водночас, позивач із заявою про призначення пенсії звертався до ГУ ПФ України в Харківській обл., тому саме його слід зобов`язати зарахувати періоди навчання та роботи до загального та підземного стажу, а також призначити пенсію за віком з 12.01.2022р.
Позовні вимоги в частині зобов`язання ГУ ПФ України у Львівській обл. передати електронну пенсійну справу для здійснення виплати пенсії до ГУ ПФ України в Харківській обл., а також зобов`язання цього відповідача здійснювати позивачу виплату пенсії за переданою електронною пенсійною справою, залишені без задоволення.

Згідно з ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
          Відповідно до роз`яснень, які наведені в п.13.1 постанови Пленуму ВАС України № 7 від 20.05.2013р. «Про судове рішення в адміністративній справі», у разі часткового оскарження судового рішення суд апеляційної інстанції в описовій частині свого рішення повинен зазначити, в якій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, і при цьому не має права робити правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення.
Рішення суду першої інстанції в частині, що не оскаржена особою, яка подала апеляційну скаргу, не може бути скасовано або змінено апеляційним судом (п.13.2 цієї постанови).
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції не оскаржується в частині незадоволених позовних вимог, тому в цій частині судове рішення не переглядається судом апеляційної інстанції.

Стосовно решти позовних вимог колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильних та обґрунтованих висновків про наявність підстав для часткового задоволення позову із визначеним способом захисту позивача, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Таким чином, усі рішення та дії суб`єкта владних повноважень мають підзаконний характер, тобто повинні бути прийняті (вчинені) на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені законом.
Згідно з ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

          Із змісту апеляційної скарги слідує, що апелянт ГУ ПФ України в Харківській обл. не наводить будь-яких обґрунтованих доводів щодо неправильності чи помилковості скасування судом рішення ГУ ПФ України у Львівській обл. № 204850010409 від 21.01.2022р. про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.
          Водночас, вважає помилковим покладення судом саме на нього зобов`язання зарахувати періоди навчання і роботи до страхового (пільгового) стажу позивача, призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

          Разом з тим, колегія суддів вважає, що обраний спосіб захисту прав позивача повністю відповідає вимогам діючого законодавства.
          Зокрема, відповідно до п.4.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затв. постановою правління ПФ України № 22-1 від 25.11.2005р. (в редакції, діючій на момент прийняття спірного рішення), після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації, фактичного проживання) особи, за місцезнаходженням установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений до позбавлення (обмеження) волі, для здійснення виплати пенсії.

          Таким чином, оскільки позивач проживає в м.Харкові, звернувся до цього пенсійного органу із заявою про призначення пенсії, тому судом підставно покладені зобов`язання щодо зарахування періодів навчання і роботи до страхового (підземного) стажу, призначення спірної пенсії саме на ГУ ПФ України в Харківській обл.

Будь-яких доводів стосовно інших висновків суду апелянтом не наведено, через що останні слід вважати правильними і обґрунтованими.

Оцінюючи в сукупності наведені обставини справи, виходячи з вищевказаних положень нормативно-правових актів, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про наявність підстав для часткового задоволення заявленого позову із вищевказаних мотивів, обравши при цьому правильний спосіб правового захисту порушеного права позивача.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.
У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.
Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції не встановив неправильного застосування норм матеріального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення і погоджується з висновками суду першої інстанції у справі, якими вимоги позивача задоволені частково у визначений спосіб.

Відповідно до правил ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги слід покласти на апелянта ГУ ПФ в Харківській обл.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно та повно встановив обставини справи, ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків судового рішення, а тому підстав для скасування рішення суду колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській обл. на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27.04.2023р. в адміністративній справі № 380/15397/22 залишити без задоволення, а вказане рішення суду – без змін.
Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській обл.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Р. М. Шавель 	
судді	 	В. З. Улицький 	
 	 	І. В. Глушко  	

Дата складання повного тексту судового рішення: 10.08.2023р.