П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  686/10502/23 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Козак О.В. 
Суддя-доповідач -  Шидловський В.Б.   
25 липня 2023 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Шидловського В.Б. 
суддів:  Курка О. П.  Боровицького О. А. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 червня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в Хмельницькій області 1 батальйону 2 роти, лейтенанта поліції Матвеєва Ігоря Васильовича, Управління патрульної поліції в Хмельницькій області ДПП про скасування постанови, 
В С Т А Н О В И В :
у квітні 2023року позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до інспектора Управління патрульної поліції в Хмельницькій області 1 батальйону 2 роти, лейтенанта поліції Матвеєва Ігоря Васильовича, Управління патрульної поліції в Хмельницькій області ДПП про скасування постанови.
В обґрунтування своїх позовних вимог зазначено, що постановою інспектора управління патрульної поліції в Хмельницькій області, 1 батальйону, 2 роти, лейтенанта поліції Матвеєва І.В. серії ЕАС №6859095 від 19.04.2023 року на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП. Позивач не погоджується з зазначеним рішенням інспектора, вважає себе невинним, а оскаржувану постанову незаконною, необґрунтованою, також що порушує його законні права та інтереси та такою, що підлягає скасуванню в зв`язку з неповними з`ясуванням всіх обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків інспектора фактичним обставинам справи.
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 червня 2023 року у задоволенні позову відмовлено. 
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.
Відповідач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що в силу вимог ч.4 ст.304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Ухвалою суду від 17 липня 2023 року в порядку ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.
Проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін з огляду на наступне.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАС №6859095, що ОСОБА_1 19.04.2023 року о 20 год. 05 хв. у м.Хмельницькому по вул.Шестакова, керуючи транспортним засобом марки "Toyota RAV 4", д.н.з. НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2 "Проїзд без зупинки заборонено", не зупинився, чим порушив п.8.4 б) ПДР України.
Вказаною постановою на позивача було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.
Вважаючи прийняту постанову протиправною, позивач звернувся з позовом до суду для її скасування.
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що наданими представником відповідача відеозаписами з місця події та дислокацією розміщення дорожніх знаків на ділянці дороги у м.Хмельницькому по вул.Шестакова, підтверджується факт порушення 19.04.2023 року позивачем вимог дорожнього знаку 2.2 "Проїзд без зупинки заборонено", та п.8.4 б) ПДР України. Відтак, належними та допустимими доказами доведено, що позивач порушив приписи вимоги дорожнього знаку 2.2 "Проїзд без зупинки заборонено", та п.8.4 б) ПДР України, за що ч.1 ст.122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність, що вказує на правомірність винесення оскаржуваної постанови.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
За приписами ст.14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Положеннями п.1.3 ПДР, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Відповідно до п.1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Згідно із п.п. 8.4 б) ПДР України заборонні Дорожні знаки (додаток 1) поділяються на групи, зокрема знаки пріоритету. Встановлюють черговість проїзду перехресть, перехрещень проїзних частин або вузьких ділянок дороги.
Відповідно до знаку 2.2 "Проїзд без зупинки заборонено". Забороняється проїзд без зупинки перед розміткою 1.12 (стоп-лінія), а у разі, коли вона відсутня, перед знаком. Необхідно дати дорогу транспортним засобам, що рухаються дорогою, яка перетинається, а за наявності таблички 7.8 - транспортним засобам, що рухаються головною дорогою, а також праворуч рівнозначною дорогою.
За приписами п.п. ґ) п.15.9 ПДР зупинка забороняється на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга.
Частиною 1 ст.122 КУпАП передбачено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема про порушення правил дорожнього руху (частини 1, 2 і 3 статті 122).
Положеннями п.п.3, 11 ч.1 ст.23 Закону України від 02 липня 2015року "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань: вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Згідно зі ст.31 Закону України "Про Національну поліцію" поліція може застосовувати такі превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи, опитування особи, зупинення транспортного засобу, застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.
Відповідно до ст.40 Закону України "Про Національну поліцію" поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення: фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень.
Поліція може використовувати інформацію, отриману за допомогою фото- і відеотехніки, технічних приладів та технічних засобів, що перебувають у чужому володінні.
Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ч.1 ст.122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Аналізуючи доводи апеляційної скарги щодо протиправності винесення оскаржуваної постанови, колегія суддів враховує наступне.
Так, на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови представником відповідача було долучено до матеріалів справи відеозаписи з місця події та дислокацією розміщення дорожніх знаків на ділянці дороги у м.Хмельницькому по вул. Шестакова.
Оглянувши дані відеозаписі в ході апеляційного розгляду справи, колегія суддів в повній мірі погоджується з позицією суду першої інстанції, що дані докази в  підтверджують факт порушення 19.04.2023 року позивачем вимог дорожнього знаку 2.2 "Проїзд без зупинки заборонено", та п.8.4 б) ПДР України, оскільки на них чітко зафіксовано як позивач рівномірно рухався за автомобілем світло-бежевого кольору та не зупинявся перед вказаним знаком. 
Більше того, колегія суддів приймає до уваги ту обставину, що на даних відеозаписах також підтверджено, що із записом, який зафіксував вказане правопорушення позивача було ознайомлено і не виявлено допущення посадовою особою відповідача порушення процесуального порядку розгляду справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, що було б достатньою підставою для скасування оскаржуваної постанови.
Посилання апелянта на те, що зазначені відеозаписи є неналежними доказами по справі суд апеляційної інстанції відкидає за безпідставністю, оскільки останні містять інформацію щодо предмета доказування та є допустимим, оскільки отриманні у відповідності до вимог ст. ст.31, 40  Закону України "Про Національну поліцію". 
Відтак, колегія суддів приходить до переконання, що доводи апеляційної скарги ґрунтуються на невірному трактуванні норм матеріального та процесуального права та спрямовані виключно на уникнення позивачем відповідальності за порушення ПДР.  
Положення ст.2 КАС України та ч.4 ст.242 КАС України вказують, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно із п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Враховуючи зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог, у зв`язку із чим оскаржуване судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 червня 2023 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 	 	Шидловський В.Б.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Курко О. П.    Боровицький О. А.