ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 липня 2023 р.	Справа № 520/10837/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Подобайло З.Г.,
Суддів: Бегунца А.О. ,  Бартош Н.С. ,
                              за участю секретаря судового засідання   Шаповал В.Ю.   
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.10.2021, головуючий суддя І інстанції: Мельников Р.В., м. Харків, повний текст складено 22.10.21 по справі № 520/10837/21
за позовом              ОСОБА_1           
до           Головного управління Національної поліції в Харківській області                                 
про   визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому з рахуванням уточнень просить суд:
- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Харківській області № 204 о/с від 01.04.2021 року;
- поновити ОСОБА_1 на посаді начальника сектору з питань пенсійного забезпечення Головного управління Національної поліції в Харківській області з 01.04.2021 р.;
- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Харківській області нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення в розмірі, передбаченому згідно з штатним розписом для посади начальника сектору з питань пенсійного забезпечення Головного управління Національної поліції в Харківській області за період з 01.04.2021 року по дату ухвалення судового рішення в цій справі.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він проходить службу в поліції. Згідно наказу Головного управління Національної поліції в Харківській області № 204 о/с від 01.04.2021 позивача було переміщено згідно із п. 2 ч.1 ст. 65 Закону України «Про Національну поліцію» на посаду   старшого інспектора з особливих доручень відділу супроводження програм інформатизації та роботи з відкритими даними управління   інформаційно-аналітичної підтримки ГУНП в Харківській області. Однак, позивачем вказано, що таке переміщення було здійснено відповідачем протиправно та без дотримання визначеного законодавством порядку, а отже є таким, що порушує його права. Зазначені обставини зумовили звернення позивача до суду з даним позовом задля захисту своїх порушених прав.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2021 року  адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Харківській області № 204 о/с від 01.04.2021 року. Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника сектору з питань пенсійного забезпечення Головного управління Національної поліції в Харківській області з 01.04.2021 р. Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Харківській області нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення в розмірі, передбаченому згідно з штатним розписом для посади начальника сектору з питань пенсійного забезпечення Головного управління Національної поліції в Харківській області за період з 01.04.2021 року по 13.10.2021 року. Звернуто до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника сектору з питань пенсійного забезпечення Головного управління Національної поліції в Харківській області з 01.04.2021 р.
Головне управління Національної поліції в Харківській області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції , подало апеляційну скаргу , вважає , що рішення незаконне і необґрунтоване, прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального
права та з порушенням норм процесуального права. Вважає , що переміщення позивача на рівнозначну посаду за п. 2 ч. 1 ст. 65 Закону України «Про Національну поліцію» здійснено відповідачем на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законом. Посилаючись на обставини та обґрунтування , викладені в апеляційній скарзі , просить суд скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.10.2021   та ухвалити нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1  залишити без задоволення.
ОСОБА_1 подав до суду пояснення , вважає рішення законним, обґрунтованим та таким , що не підлягає скасуванню. Посилаючись на неправомірне переміщення його на нижчу посаду та недотримання відповідачем при
переміщенні позивача на нижчу посаду вимог нормативно-правових актів, просить суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги , рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Представник відповідача в судовому засіданні наполягав на задоволенні апеляційної скарги.
Позивач та представник позивача підтримали заперечення проти задоволення апеляційної скарги.
Згідно з ч.1 ст.308 КАС України  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи у їх сукупності , колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено , що  з 14 серпня 1998 року по 06 листопада 2015 року ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ України. В подальшому, з 07 листопада 2015 року позивач продовжив службу в Національній поліції України, де проходить службу по теперішній час.
Наказом Головного управління Національної поліції в Харківській області від 02.03.2019 № 91 о/с позивача було переміщено на посаду начальника сектору з питань пенсійного забезпечення ГУ НП в Харківській області.
Наказом Головного управління Національної поліції в Харківській області від 01.04.2021 № 204 о/с підполковника поліції ОСОБА_1 , переміщено згідно з пунктом 2 частини 1 статті 65 Закону України «Про Національну поліцію» (на рівнозначну посаду для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби) на посаду старшого інспектора з особливих доручень відділу супроводження програм інформатизації та роботи з відкритими даними управління інформаційно-аналітичної підтримки ГУНП в Харківській області, звільнивши його з посади начальника сектору з питань пенсійного забезпечення Головного управління Національної поліції в Харківській області.
Не погоджуючись з зазначеним наказом позивач звернувся до суду із даним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги , суд першої інстанції виходив з того , що переміщення позивача на іншу посаду призвело до суттєвого зменшення розміру його грошового забезпечення, не підтверджено доцільності переміщення позивача у даному випадку та можливу його ефективність на вказаній посаді, тому наявні підстави для визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Національної поліції в Харківській області № 204 о/с від 01.04.2021 року, відповідно і поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника сектору з питань пенсійного забезпечення Головного управління Національної поліції в Харківській області з 01.04.2021 р та нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 грошового забезпечення в розмірі, передбаченому згідно з штатним розписом для посади начальника сектору з питань пенсійного забезпечення Головного управління Національної поліції в Харківській області за період з 01.04.2021 року по 13.10.2021 року.
Проте , колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позову , виходячи з наступного.
Частиною 2 статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Законом України "Про Національну поліцію" визначено правові засади організації та діяльності Національної поліції, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.
Згідно положень п.11 ч.1 ст. 22 Закону України "Про Національну поліцію України", керівник поліції приймає на службу та звільняє зі служби, призначає та звільняє з посад поліцейських відповідно до положень цього Закону.
Частиною 1 ст. 59 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.
Рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України. Видавати накази по особовому складу можуть керівники органів, підрозділів, закладів та установ поліції відповідно до повноважень, визначених законом та іншими нормативно-правовими актами, та номенклатурою посад, затвердженою Міністерством внутрішніх справ України (ч.3 та 4 ст. 59вказаного Закону).
Згідно пунктів 1 та 2 розділу ІІІ Порядку підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ від 23.11.2016 № 1235, видавати накази по особовому складу можуть керівники органів та підрозділів поліції, а також закладів та установ, що належать до сфери управління Національної поліції України (далі - органи поліції), відповідно до повноважень, визначених законом та іншими нормативно-правовими актами, а також номенклатурою посад, затвердженою Міністерством внутрішніх справ України.
Підставою для підготовки та видання наказів по особовому складу є документи з питань проходження служби, подані до підрозділу кадрового забезпечення поліцейським, його керівником або працівником, який здійснює кадрове забезпечення підрозділу.
Так, учасниками справи не заперечується та обставина, що Наказом Головного управління Національної поліції в Харківській області від 26.11.2020 № 858 "Про застосування дисциплінарного стягнення відносно підполковника поліції ОСОБА_1 " за вчинення дисциплінарного проступку, що виразилось у порушенні вимог статті 22, частини 1 статті 24 Закону України "Про запобігання корупції", пункту 3 частини 1 статті 23 Закону України "Про Національну поліцію", підпункту 6 пункту 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, абзацу 5 пункту 1 розділу ІІ, пункту 3 розділу ІV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, пунктів 1, 2 частини 1 статті 18 Закону України "Про Національну поліцію", начальника сектору з питань пенсійного забезпечення ГУНП в Харківській області підполковника поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції.
На підставі вищевказаного наказу 01.12.2020 Головним управлінням Національної поліції в Харківській області прийнято наказ № 381 о/с про звільнення підполковника поліції ОСОБА_1 , начальника сектору з питань пенсійного забезпечення ГУНП в Харківській області, з 01.12.2020, зі служби в поліції за пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію", у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби.
19 січня 2021 року Головним управлінням Національної поліції в Харківській області прийнято наказ № 16 о/с, яким внесено зміни у пункт наказу Головним управлінням Національної поліції в Харківській області прийнято наказ від 01.12.2020 № 381 о/с в частині звільнення підполковника поліції ОСОБА_1 , начальника сектору з питань пенсійного забезпечення ГУНП в Харківській області, з 01.12.2020, та вважати днем його звільнення - 08.12.2020.
Не погоджуючись із наказами Головного управління Національної поліції в Харківській області від 26.11.2020 № 858 та від 01.12.2020 № 381о/с, ОСОБА_1 звернувся до суду за захистом своїх прав.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 03.03.2020 у справі № 520/17674/2020 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ начальника Головного управління Національної поліції в Харківській області від 26.11.2020 № 858 "Про застосування дисциплінарного стягнення відносно підполковника поліції ОСОБА_1 ". Визнано протиправним та скасовано наказ начальника Головного управління Національної поліції в Харківській області від 01.12.2020 № 381о/с про звільнення підполковника поліції ОСОБА_1 . Поновлено підполковника поліції ОСОБА_1  на посаді начальника сектору з питань пенсійного забезпечення Головного управління Національної поліції в Харківській області з 09.12.2020.
Крім того, допущено до негайного виконання рішення суду в частині поновлення підполковника поліції ОСОБА_1 на посаді начальника сектору з питань пенсійного забезпечення Головного управління Національної поліції в Харківській області та в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць.
З матеріалів справи вбачається, що процедура переміщення позивача на посаду на посаду старшого інспектора з особливих доручень відділу супроводження програм інформатизації та роботи з відкритими даними управління інформаційно-аналітичної підтримки ГУНП в Харківській області відбулася після поновлення його на роботі як наслідок негайного виконання рішення суду, яке ще не набрало законної сили.
При цьому,  після звернення до суду із цим позовом, за результатами розгляду апеляційної скарги Головного управління Національної поліції в Харківській області рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.03.2020 у справі № 520/17674/2020 було скасовано та прийнято нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовлено.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду у справі № 520/17674/2020 встановлено , що наказом Головного управління Національної поліції в Харківській області від 26.11.2020 №858 "Про застосування дисциплінарного стягнення відносно підполковника поліції ОСОБА_1 ", прийнятий за висновками службового розслідування, матеріали якого є такими, що беззаперечно свідчать про наявність у позивача вини у вчиненні проступку, за яке він притягнутий до дисциплінарної відповідальності, а тому, відповідачем обґрунтовано та правомірно застосовано до позивача дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.
Згідно до положень статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Отже, наказ Головного управління Національної поліції в Харківській області від  01.12.2020 № 381 о/с про звільнення підполковника поліції ОСОБА_1 , начальника сектору з питань пенсійного забезпечення ГУНП в Харківській області  зі служби в поліції за пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію»  є чинним та має наслідком ретроспективну дію для його реалізації.
Відтак будь-які інші накази, прийняті відповідачем після 01.12.2020, в тому числі оскаржуваний наказ про переміщення позивача на іншу посаду не має юридичних наслідків, оскільки прийнятий в період часу коли позивач "де-юре" вже був звільнений з лав Національної поліції.
За таких обставин, колегія суддів  дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення вимог позову ОСОБА_1 про поновлення його на посаді начальника сектору з питань пенсійного забезпечення ГУНП в Харківській області та визнання протиправним наказу про переміщення, який не має юридичної сили, оскільки як на момент видання оскаржуваного наказу про переміщення, так і на момент розгляду даної апеляційної скарги позивач вже був звільнений з цієї посади та таке звільнення було визнано судом законним та обґрунтованим постановою Другого апеляційного адміністративного суду у справі № 520/17674/2020.
Враховуючи викладене всі інші доводи заявника апеляційної скарги та доводи позивача не впливають на результат розгляду цієї справи, не вимагають детального обґрунтування, оскільки не є вирішальними.  
Відповідно до Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
У контексті оцінки доводів касаційної скарги Верховний Суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
За приписами п. 2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно зі ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Враховуючи, вищенаведене, колегія суддів вважає,  що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу   задовольнити.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.10.2021 по справі № 520/10837/21 скасувати.
Прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 	(підпис)	З.Г. Подобайло	
Судді	(підпис)  (підпис) 	А.О. Бегунц    Н.С. Бартош   	
Повний текст постанови складено  10.07.2023 року