Ухвала
 
02 серпня 2023 року
м. Київ
 
справа № 592/5801/22
провадження № 61-6188 ск 23
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Пророка В. В., розглянувши заяву  ОСОБА_1 про відвід судді Верховного Суду Пророка В. В. від участі у розгляді справи за позовом ОСОБА_1 до Комунальної установи Сумська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 20, м. Суми, Сумської області про зобов`язання надати щорічну оплачувану відпустку,
 
ВСТАНОВИВ:
 
1.       У квітні 2023 року, через підсистему Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд», до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга  ОСОБА_1 на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 03 січня 2023 року та постанову Сумського апеляційного суду від 28 березня 2023 року, у якій скаржник просить скасувати оскаржувані судові рішення таухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.
 
2.       Зазначена касаційна скарга була сформована в підсистемі Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» 27 квітня 2023 року та зареєстрована в автоматизованій системі документообігу суду (далі - АСДС) 28 квітня 2023 року (вх. № 12490/0/220-23).
 
3.       В подальшому 29 квітня та 01 травня 2023 року в підсистемі Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» були сформовані змінена та доповнена касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 03 січня 2023 року та постанову Сумського апеляційного суду від 28 березня 2023 року, а також відповідне клопотання, які були зареєстровані в АСДС за вх. № 12711/0/220-23 та вх. № 12860/0/220-23 відповідно, від 01 травня 2023 року.
 
4.       Ухвалою Верховного Суду від 28 червня 2023 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. Заявнику запропоновано надати суду заяву про поновлення строку на подання доповненої та зміненої касаційної скарги на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 03 січня 2023 року та постанову Сумського апеляційного суду від 28 березня 2023 року, та надати належні докази на підтвердження поважності причин пропуску такого строку, нову редакцію касаційної скарги, уточнивши вимоги прохальної частини касаційної скарги, оригінал квитанції (платіжного доручення), що підтверджує сплату судового збору.
 
5.       24 липня 2023 року, через підсистему Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 про відвід судді Верховного Суду Пророка В. В., яка була передана судді-доповідачу 31 липня 2023 року.
 
6.       Обґрунтовуючи свою заяву ОСОБА_1 вказує на те, що ухвала Верховного Суду від 28 червня 2023 року містить незаконні вимоги, які неможливо виконати, зазначаючи про те, що доводи зазначеної ухвали про необхідність надання суду заяви про поновлення строку на подання доповненої та зміненої касаційної скарги на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 03 січня 2023 року та постанову Сумського апеляційного суду від 28 березня 2023 року, та надання належних доказів на підтвердження поважності причин пропуску такого строку безпідставні та не ґрунтуються на вимогах Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), оскільки ним не був пропущений строк подання касаційної скарги, про що він детально вказував в своїй касаційній скарзі,  доказів надсилання йому судом апеляційної інстанції оскаржуваної постанови немає.
 
7.       Також заявник вказує на те, що вимоги ухвали Верховного Суду від 28 червня 2023 року щодо необхідності надання нової редакції касаційної скарги, уточнивши вимоги прохальної частини є безпідставними, оскільки в касаційній скарзі він детально обґрунтував в чому полягає незаконність та необґрунтованість оскаржуваних рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 03 січня 2023 року та постанови Сумського апеляційного суду від 28 березня 2023 року, вона є чіткою та зрозумілою як в частині обґрунтування незаконності оскаржуваних судових рішень так і в прохальній частині. 
 
8.       Таким чином, на думку заявника, суддя Пророк В. В. безпідставно залишив його касаційну скаргу без руху з зазначених мотивів.
 
9.       Крім цього ОСОБА_1 зазначає, що ухвала Верховного Суду від 28 червня 2023 року постановлена з порушення строків встановлених частиною п`ятою статті 393 ЦПК України.
 
10.   Зазначені обставини викликають у заявника сумнів у неупередженості та об`єктивності судді Пророка В. В.
 
11.   Розглянувши заяву ОСОБА_1 та матеріали касаційного провадження Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для їх задоволення з огляду на таке.
 
12.   Відповідно до частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:
 
1)       він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;
 
2)       він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;
 
3)       він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;
 
4)       було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;
 
5)       є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.
 
13.   Частиною четвертою статті 36 ЦПК України встановлено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.
 
14.   Головною метою відводу є гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді.
 
15.   Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначає, що «у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду». Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного». У випадку ж самовідводу сам суддя повинен бути переконаним, що є достатньо фактів, які свідчать про його безсторонність. Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але «вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими» (рішення від 09 листопада 2006 року у справі «Білуха проти України» (Belukha v. Ukraine), заява № 33949/02).
 
16.   Також ЄСПЛ зазначив, що наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого законного сумніву з цього приводу. Щодо суб`єктивного критерію, то презумпція особистої неупередженості судді діє доти, доки не з`являться докази на користь протилежного.
 
17.   Згідно з об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Це означає, що при з`ясуванні питання про те, чи існують законні підстави для побоювання щодо відсутності безсторонності у певного судді, позиція заявника має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути ці побоювання об`єктивно виправдані «справа Гаусшильдта» (Hauschildt Case, № 11/1987/134/188).
 
18.   Крім цього, сумніви мають бути застосовані на фактичних обставинах, а не на припущеннях про можливий розвиток подій.
 
19.   Отже, проаналізувавши заяву ОСОБА_1 про відвід судді Пророка В. В. від участі у розгляді справи № 592/5801/22 Верховний Суд дійшов висновку, що доводи цієї заяви зводяться до незгоди заявника із ухваленим судовим рішенням Верховного Суду - ухвалою від 28 червня 2023 року про залишення касаційної скарги ОСОБА_1 без руху.
 
20.   Щодо доводів заявника про несвоєчасність постановлення ухвали про залишення касаційної скарги без руху варто зазначити, що суддя Пророк В. В. з 01 травня 2023 року по 25 травня 2023 року не здійснював судочинства у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, таким чином матеріали касаційної скарги заявника разом зі значною кількістю інших матеріалів, що надійшли на розгляд судді-доповідача, були розглянуті лише після відновлення працездатності судді.
 
21.   Крім того ОСОБА_1 касаційна скарга у справі № 592/5801/22 була надіслана до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду через підсистему Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд».
 
22.   Відповідно до підпункту 10.1 пункту 10 (Кабінет судді) Інструкції користувача Електронного суду Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи всі судді, які мають повноваження (встановлені відповідні відмітки в автоматизованій системі документообігу суду та зазначено РНОКПП співробітника суду) отримують доступ до своїх проваджень та документів по даним провадженням з початку роботи Кабінету ЕС (кінець 2018 року).
 
23.   Однак, не дивлячись на те, що судді Пророку В. В. було створено Кабінет судді, він був позбавлений можливості опрацювати зазначену касаційну скаргу ОСОБА_1 та додані до неї документи у зв`язку із тим, що в Кабінеті судді не відображалися електронні матеріали такої касаційної скарги, у зв`язку із чим суддею Пророком В. В. 12 червня 2023 року була підготовлена відповідна службова записка з проханням до апарату суду забезпечити йому доступ через Кабінет судді до оригіналів матеріалів касаційної скарги ОСОБА_1 або передати її матеріали у паперовій формі, і лише після надання апаратом суду відповідних матеріалів вони були розглянуті судом.
 
24.   Крім цього варто зважати і на надмірне навантаження на суддів Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду. Так з початку 2023 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшло понад 9 тисяч процесуальних звернень, а за 2022 рік понад 13 тисяч, частина яких залишалися нерозглянутими на початок 2023 року. При цьому правосуддя в касаційному суді наразі здійснює лише 32 судді цивільної спеціалізації, які здебільшого розглядають справи колегіально у складі 3 чи 5 суддів.
 
25.   Будь-яких інших об`єктивних та обґрунтованих підстав для відводу, передбачених статтями 36 та 37 ЦПК України, ОСОБА_1 не вказав.
 
26.   Також необхідно звернути увагу заявника на те, що учасники справи не можуть використовувати інститут відводу суддів з метою схиляння суду до ухвалення бажаного для них процесуального рішення. Необґрунтоване усунення судді від участі у розгляді певної справи є так само порушенням права на справедливий суд, як і незадоволення обґрунтованої заяви про відвід судді.
 
27.   Таким чином, оскільки суд дійшов висновку про необґрунтованість заяви про відвід судді Верховного Суду Пророка В. В., відповідно до частини третьої статті 40 ЦПК України питання про відвід судді підлягає передачі на розгляд іншому судді, визначеному у порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України.
 
Керуючись статтями 33, 36, 40 ЦПК України, Верховний Суд
 
УХВАЛИВ:
 
1.       Визнати необґрунтованою заяву  ОСОБА_1 про відвід судді Верховного Суду Пророка В. В. від участі у розгляді справи за позовом  ОСОБА_1 до Комунальної установи Сумська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 20, м. Суми, Сумської області про зобов`язання надати щорічну оплачувану відпустку.
 
2.       Заяву ОСОБА_1 про відвід судді Верховного Суду Пророка В. В. передати для вирішення зазначеного питання, у порядку, передбаченому частиною першою статті 33 ЦПК України, іншому судді.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                             В. В. Пророк