ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5961/23 Справа № 175/2462/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Бойко О. М. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2023 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючої - Городничої В.С.,
суддів: Лаченкової О.В., Петешенкової М.Ю.,
за участю секретаря судового засідання — Панасенко С.С.,  

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у м.Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20 квітня 2023 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_2 , про захист порушеного права кредитора, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості, – 

ВСТАНОВИЛА:

       У липні 2021 року АТ «Райфайзен Банк Аваль» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі договору іпотеки серія та номер: 014/136725/3161/82/1, виданого 19 вересня 2007 року, видавник: ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» Гагарінське відділення, реєстраційний номер іпотеки №4781046.
       Згідно позовних вимог, позивач просив у рахунок погашення заборгованості, яка виникла за кредитним договором №014/127357/3161/85 від 03 квітня 2007 року у сумі 450 190 доларів США 49 центів, що згідно з офіційним курсом НБУ станом на дату розрахунку в еквівалентності складає 12 556 848 грн 26 коп., та за кредитним договором №014/136725/3161/82 від 19 вересня 2007 року у сумі 1 083 682 грн 94 коп. звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на: цілісний майновий комплекс, який складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 282,8 кв.м., житловою площею 141,9 кв.м., та земельної ділянки загальною площею 0,153 га, кадастровий номер 12211486200050110045, на якій розташовано зазначене нерухоме майно, місцезнаходження якого: АДРЕСА_1 – шляхом продажу його на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за ціною, не нижчою за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.
       Також позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» сплачений при подачі позовної заяви судовий збір у розмірі 29 249, 07 грн.
       Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20 квітня 2023 року позовні вимоги за позовною заявою АТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_2 , про захист порушеного права кредитора, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості — задоволено. У рахунок погашення заборгованості, яка виникла за кредитним договором №014/127357/3161/85 від 03 квітня 2007 року у сумі 450 190 доларів США 49 центів, що згідно з офіційним курсом НБУ станом на дату розрахунку в еквівалентності складає 12 556 848 грн 26 коп., та за кредитним договором №014/136725/3161/82 від 19 вересня 2007 року у сумі 1 083 682 грн 94 коп. звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме на: цілісний майновий комплекс, який складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 282,8 кв.м., житловою площею 141,9 кв.м., та земельної ділянки загальною площею 0,153 га., кадастровий номер 12211486200050110045, на якій розташовано зазначене нерухоме майно, місцезнаходження якого АДРЕСА_1 – шляхом продажу його на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за ціною, не нижчою за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» сплачений при подачі позовної заяви судовий збір у розмірі 29 249, 07 грн.
       Не погодившись з таким рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить його скасувати із закриттям провадження у справі. При цьому, стягнути з АТ «Райффайзен Банк» на користь ОСОБА_1 , зокрема, витрати по сплаті судового збору.
       АТ «Райффайзен Банк», відповідно до ст.360 ЦПК України, подало відзив, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду – без змін, посилаючись на незаконність та необґрунтованість доводів скарги.
       Інші учасники процесу не скористалися своїм правом подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу у цій справі станом на час її розгляду апеляційним судом, але в силу вимог ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
       Згідно з ч.3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
       Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
       Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
       Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, з огляду на таке.
       Судом встановлено, що 03 квітня 2007 року між ВАТ «Райффайзен банк Аваль» (у зв`язку із прийняттям статуту у новій редакції АТ «Райффайзен Банк Аваль») та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №014/127357/3161/85, за умовами якого ОСОБА_2 отримав кредит на суму 180 000,00 доларів США, зі сплатою 13,25% річних та кінцевим терміном повернення до 02 квітня 2027 року.
       В забезпечення виконання умов за кредитним договором №014/127357/3161/85 від 03 квітня 2007 року між банком та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки №014/127357/3161/85/1 від 03 квітня 2007 року, предметом якого є незавершений будівництвом житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та земельна ділянка площею 0,1530 га, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (том 1 а.с.33-35).
       Відповідно до умов п. 3.1. Кредитного договору Кредитор надав Позичальнику Кредит на умовах його забезпечення, строковості, повернення та плати за і користування.
       Надання кредитних коштів проводилося згідно вимог п.3.2. Кредитного договору, шляхом перерахування кредитних коштів з позичкового рахунку на поточний рахунок Позичальника з подальшою можливістю видачі готівки Позичальнику через касу Кредитора.
       Таким чином, Банк виконав свої зобов`язання, надавши останньому кредитні кошти в сумі, строки та на умовах, передбачених умовами Кредитного договору.
       Згідно умов п. 3.3. Кредитного договору сторони встановили, що обчислення строку надання кредиту, нарахування процентів по Договору здійснюється за фактичне число календарних днів користування кредитом. При цьому, процент за користування кредитом нараховується на залишок заборгованості за кредитом, починаючи з дня надання кредиту до дня повного погашення заборгованості за кредитом включно.
       Відповідно до умов п. 5.1. Кредитного договору Позичальник зобов`язався здійснювати погашення кредитної заборгованості безготівковими платежами або готівкою, в касу Кредитора: щомісячно, до 30 (тридцятого) числа кожного місяця, починаючи з місяця отримання кредиту, часткове погашення кредиту згідно п. 1.3. Кредитного договору та остаточне погашення отриманого кредиту до 30 березня 2027 року (включно); щомісячно, до 30 (тридцятого) числа кожного місяця, починаючи з місяця отримання кредиту, та при остаточному погашенні кредиту, сплату процентів за фактичне використання кредитних коштів.
       Отже, з укладенням Кредитного договору №014/127357/3161/85 від 03 квітня 2007 року у Позичальника виник обов`язок повернути Банку кредит та відсотки за Кредитним договором у строки та у розмірах чітко встановлених Графіком погашення кредитної заборгованості.
       Крім того, відповідно до умов п. 8.1. Кредитного договору №014/127357/3161/85 від 03 квітня 2007 року Позичальник засвідчив та гарантував, що всі умови Кредитного договору для нього зрозумілі, відповідають його інтересам, є розумними та справедливими; Позичальник не знаходиться під впливом омани, обману, насильства, погрози, зловмисної угоди або збігу важких для нього обставин, він спроможний укласти Кредитний договір і виконати зобов`язання, передбачені цим Договором, оскільки він не має обмежень у право- та дієздатності. До того, Позичальник гарантував, що жодним чином не обмежений законом, іншим нормативний актом, судовим рішенням або іншим передбаченим чинним законодавством способом в своєму праві укладати Кредитний договір та виконувати усі умови, визначені в ньому.
       Також, згідно п. 8.2. Кредитного договору №014/127357/3161/85 від 03 квітня 2007 року сторони погодили і те, що з укладенням цього Договору Сторони досягли згоди з усіх його істотних умов та не існує будь-яких умов, які можуть бути істотними та необхідними за змістом цього Договору.
       До того ж, згідно п. 8.3. Кредитного договору №014/127357/3161/85 від 03 квітня 2007 року Позичальник гарантував, що у разі зміни курсу іноземної валюти (валют кредиту) відносно національної грошової одиниці України, всі валютні ризики несе він. Крім того, позичальник засвідчив що йому розтлумачено (зрозуміло) та він згоден, що зміна курсу іноземної валюти відносно національної грошової одинці України може призвести до значних збитків та погіршення його фінансового стану.
       Сторони дійшли згоди, що будь-яке порушення Позичальником умов Кредитного договору повинно розглядатись як істотне порушення Договору, яке надає право Кредитору у порядку, передбаченому цим Договором та/або діючим законодавством України, незалежно від встановлених Договором строків виконання зобов`язань, вимагати від Позичальника повернення кредиту та інших передбачених цим Договором платежів (п. 8.4. Кредитного договору №014/127357/3161/85 від 03 квітня 2007 року).
       Відповідно до п. 9.1. Кредитний договір №014/127357/3161/85 від 03 квітня 2007 року набуває чинності з часу його підписання Сторонами та скріплення печаткою Кредитора та діє до повного погашення кредитної заборгованості Позичальника за Кредитним договором (суми кредиту, процентів за користування, комісій, неустойок, відшкодування можливих збитків).
       Окрім того, 14 вересня 2009 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 було укладено Додаткову угоду №1 до Кредитного договору №014/127357/3161/85 від 03 квітня 2007 року (надалі по тексту «Додаткова угода №1»), відповідно до умов якої, з метою зменшення фінансового навантаження на Позичальника в умовах кризових явищ в економіці України, сторони дійшли згоди врегулювати виконання Позичальником зобов`язань за Кредитним договором, шляхом тимчасового (на період з 30 вересня 2009 року до 30 серпня 2010 року) зменшення розміру щомісячного платежу Позичальника за Кредитним договором.
       Графік погашення кредиту та інших платежів за Кредитним договором, а також розрахунок сукупної вартості Кредиту було викладено у новій редакції в Додатках №1 та Ж,2 (п. 1.З., п.4 Додаткової угоди №1).
       Крім того, згідно п. 6 цієї Додаткової угоди №1 Позичальник підтвердив, що перед укладенням цієї Додаткової угоди він повідомлений у письмовій формі про всі умови споживчого кредитування у ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та орієнтовану сукупну вартість кредиту (відповідно до ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» та Правил надання банками інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою НБУ №168 від 10 травня 2007 року), що підтверджується підписом Позичальника про його ознайомлення з Умовами кредитування, які є невід`ємною частиною цієї Додаткової угоди, та не має зауважень, претензій щодо наявної інформації. Надана Позичальнику інформація є повною, необхідною, доступною, достовірною, своєчасною (копія Додаткової угоди №1 з відповідними додатками додається).
       Отже, з укладенням Кредитного договору №014/127357/3161/85 від 03 квітня 2007 року та Додаткової угоди №1 до нього, у Позичальника виник обов`язок повернути Банку кредит та відсотки за Кредитним договором у строки та в розмірах встановлених Графіком погашення кредитної заборгованості.
       Крім того, 19 вересня 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого за всіма юридичними правами та обов`язками є АТ «Райффайзен Банк Аваль», що підтверджується витягом зі Статуту (далі по тексту «Позивач», «Банк», «Кредитор», «АТ «Райффайзен Банк Аваль»), та ОСОБА_2 (далі по тексту «Боржник», «Позичальник») було укладено Кредитний договір №014/136725/3161/82, згідно умов якого Банк зобов`язався надати Позичальнику кредит у розмірі 470 000 грн 00 коп. строком на 120 місяців, а Позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, сплатити відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 13,50 % річних, виконати всі інші зобов`язання в порядку та в строки, визначені Кредитним договором №014/136725/3161/82.
       Відповідно до умов п. 3.1. Кредитного договору №014/136725/3161/82 від 19 вересня 2007 року Кредитор надає Позичальнику Кредит на умовах його строковості, забезпеченості, повернення та плати з користування.
       Згідно вимог п. 3.2. Кредитного договору №014/136725/3161/82 від 19 вересня 2007 року, надання кредиту може здійснюватися на розсуд Банку шляхом безготівкового перерахування кредитних коштів Банку з позичкового рахунку Позичальника на його поточний рахунок з можливістю подальшої видачі готівки через касу Банка; безготівкової оплати платіжних документів Позичальника (Копія Виписки по рахунку додається).
       Таким чином, Банк виконав свої зобов`язання, надавши останньому кредитні кошти в сумі, строки та на умовах, передбачених умовами Кредитного договору.
       Згідно умов п. 3.3. Кредитного договору №014/136725/3161/82 від 19 вересня 2007 року сторони встановили, що погашення кредиту та процентів за користування кредитом здійснюється Позичальником шляхом здійснення щомісячних фіксованих рівних платежів протягом всього строку дії цього Договору згідно Графіку. За рахунок кожного платежу здійснюється погашення щомісячних процентів за користування кредитом та погашення частини кредиту. Платіж рівними частинами розраховується таким чином, щоб всі щомісячні платежі при фіксованій платіжній ставці були рівними на весь період дії Договору.
       Відповідно до умов пп. 5.1., 5.2. Кредитного договору №014/136725/3161/82 від 19 вересня 2007 року Позичальник зобов`язався належним чином використовувати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов Договору та Тарифів Банку, та повернути всі інші боргові зобов`язання в порядку та строки, визначені Договором; здійснювати безготівковим платежем або готівкою, в касу Банку: щомісячно, до 15 (п`ятнадцятого) числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного після отримання кредиту, погашення заборгованості по договору, на рахунок нарахованих процентів в сумі нарахованих процентів за фактичне використання кредитних коштів та на поточний рахунок - в сумі погашення кредиту.
       Отже, з укладенням Кредитного договору №014/136725/3161/82 від 19 вересня 2007 року у Позичальника виник обов`язок повернути Банку кредит та відсотки за Кредитним договором у строки встановлені Графіком погашення кредитної заборгованості.
       Крім того, відповідно до умов п. 8.1. Кредитного договору №014/136725/3161/82 від 19 вересня 2007 року Позичальник засвідчив та гарантував, що всі умови Кредитного договору для нього зрозумілі, відповідають його інтересам, є розумними та справедливими; Позичальник не знаходиться під впливом омани, обману, насильства, погрози, зловмисної угоди або збігу важких для нього обставин, він спроможний укласти Договір і виконати зобов`язання, передбачені цим Договором, оскільки він не має обмежень у право- та дієздатності.
       Також, згідно п. 8.2. Кредитного договору №014/136725/3161/82 від 19 вересня 2007 року сторони погодили і те, що з укладенням цього Договору Сторони досягли згоди з усіх його істотних умов та не існує будь-яких умов, які можуть бути істотними та необхідними за змістом цього Договору.
       Сторони дійшли згоди, що будь-яке порушення Позичальником умов Кредитного договору повинно розглядатись як істотне порушення Договору, яке надає право Кредитору у порядку, передбаченому цим Договором та/або діючим законодавством України, незалежно від встановлених Договором строків виконання зобов`язань, вимагати від Позичальника повернення кредиту та інших передбачених цим Договором платежів (п. 8.4. Кредитного договору №014/136725/3161/82 від 19 вересня 2007 року).
       Відповідно до п. 9.1. Кредитний договір №014/136725/3161/82 від 19 вересня 2007 року набуває чинності з часу його підписання Сторонами та скріплення печаткою Кредитора та діє до повного погашення кредитної заборгованості Позичальника за Кредитним договором (суми кредиті, процентів за користування, комісій, неустойок, відшкодування можливих збитків).
       Окрім того, 14 вересня 2009 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 було укладено Додаткову угоду №1 до Кредитного договору №014/136725/3161/82 від 19 вересня 2007 року (надалі по тексту «Додаткова угода №1»), відповідно до умов якої, з метою зменшення фінансового навантаження на Позичальника в умовах кризових явищ в економіці України, сторони дійшли згоди про зміну умов погашення (реструктуризацію) Кредиту, строк Кредиту збільшити на 211 календарних місяців, тимчасово на період з 30 вересня 2009 року до 30 серпня 2010 року зменшити розмір щомісячного платежу Позичальника за Кредитним договором до розміру, визначеного в Графіку погашення Кредиту та інших платежів за Кредитним договором, що є додатком до цієї Додаткової угоди (кредитні канікули).
       Крім того, згідно п. 6 цієї Додаткової угоди Позичальник підтвердив, що перед укладенням цієї Додаткової угоди він повідомлений у письмовій формі про всі умови споживчого кредитування у ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та орієнтовану сукупну вартість кредиту (відповідно до ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» та Правил надання банками інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою НБУ №168 від 10 травня 2007 року), що підтверджується підписом Позичальника про його ознайомлення з Умовами кредитування, які є невід`ємною частиною цієї Додаткової угоди, та не має зауважень, претензій щодо наявної інформації. Надана Позичальнику інформація є повною, необхідною, доступною, достовірною, своєчасною.
       Отже, з укладенням Кредитного договору №014/136725/3161/82 від 19 вересня 2007 року та Додаткової угоди №1 до нього, у Позичальника виник обов`язок повернути Банку кредит та відсотки за Кредитним договором у строки та в розмірах встановлених Графіком погашення кредитної заборгованості.
       З метою забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором №014/127357/3161/85, 03 квітня 2007 року між Банком (Іпотекодержатель) та ОСОБА_2 (Іпотекодавець) було укладено Договір іпотеки №014/127357/3161/85/1 (далі - Договір іпотеки-1).
       Відповідно до умов п. 1.2. Договору іпотеки-1 Предметом іпотеки є нерухоме майно: об`єкт незавершеного будівництва, житловий будинок та земельна ділянка для будівництва та обслуговування жилого будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який належить Іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу Юрченко Л.Л. від 03 квітня 2007 року за реєстровим №1796, №1800.
       Згідно умов п. 1.3. Договору іпотеки-1 сторони визначили заставну вартість предмета іпотеки у сумі 935 919 грн 00 коп.
       Відповідно до п.2.1.2. Договору іпотеки-1 на підставах, передбачених законодавством України, на предмет іпотеки може бути звернене стягнення.
       Пунктом 3.1.4. Договору іпотеки-1 передбачено, що у випадку невиконання Іпотекодавцем зобов`язань за цим або за Кредитним договором Іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки, реалізувати його відповідно до пункту 5 цього Договору та за рахунок вирученої від реалізації предмета іпотеки суми переважно перед іншими кредиторами задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, пов`язаних з реалізацією предмета іпотеки.
       Згідно п. 3.1.6. Договору іпотеки-1 Іпотекодержатель має право достроково звернути стягнення на предмет іпотеки та реалізувати його у випадку смерті Іпотекодавця, а також у разі порушення провадження у справі про відновлення платоспроможності Іпотекодавця або визнання його банкрутом.
       Відповідно до п. 4.1.4. Договору іпотеки-1 Іпотекодавець зобов`язаний не відчужувати предмет іпотеки у будь-який спосіб та не обтяжувати його зобов`язаннями з боку третіх осіб, не видавати довіреності на користування та розпорядження предметом іпотеки, а також не виступати поручителем за третіх осіб без отримання попередньої письмової згоди на це від Іпотекодержателя.
       Статтею 5 Договору іпотеки-1 передбачено, що Іпотекодержатель набуває права звернути стягнення на предмет іпотеки незалежно від настання строку виконання основного зобов`язання, зокрема, якщо у момент настання строку виконання зобов`язань за Кредитним договором вони не будуть виконані, а саме: при повному або частковому неповерненні у встановлений Кредитним договором строк суми кредиту; або при несплаті або частковій несплаті у встановлені Кредитним договором строки сум процентів; або при несплаті або частковій несплаті у встановлені Кредитним договором строк сум неустойки (пені, штрафних санкцій). Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється за рішенням суду, у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, згідно із договором про задоволення вимог Іпотекодержателя.
       Також, з метою забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором №014/136725/3161/82, 19 вересня 2007 року між Банком (Іпотекодержатель) та ОСОБА_2 (Іпотекодавець) було укладено Договір іпотеки №014/136725/3161/82/1 (далі - Договір іпотеки-2).
       Відповідно до умов п. 1.2. Договору іпотеки-2 Предметом іпотеки є нерухоме майно - земельна ділянка загальною площею 0,153 га, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить Іпотекодавцю на підставі Державного акту на право власної ділянку серія ЯЕ №475260, виданого Дніпропетровським районним відділом земельних ресурсів 27 червня 2007 року на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки №1800 від 03 квітня 2007 року та зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності за землю та на право постійного користування землею, землі за №010712002354, Кадастровий номер земельної ділянки - 1221486200-05-011-0045 - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що адресою: АДРЕСА_1 , який належить - Іпотекодавцю на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконавчим комітетом Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області 29 серпня 2007 року, серії НОМЕР_1 , згідно рішення від 03 квітня 2007 ррку за №77/5 та зареєстрованого в реєстрі прав власності ДРКП «Бюро технічної інвентаризації» 29 серпня 2007 року за №18117447.
       Згідно умов п. 1.3. Договору іпотеки-2 сторони визначили заставну вартість предмета іпотеки у сумі 1 949 938 грн 00 коп.
       Відповідно до п.2.1.2. Договору іпотеки-2 на підставах, передбачених законодавством України, на предмет іпотеки може бути звернене стягнення.
       Пунктом 3.1.4. Договору іпотеки-2 передбачено, що у випадку невиконання Іпотекодавцем зобов`язань за цим або за Кредитним договором Іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки, реалізувати його відповідно до п. 5 цього Договору та за рахунок вирученої від реалізації предмета іпотеки суми переважно перед іншими кредиторами задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, пов`язаних з реалізацією предмета іпотеки.
       Згідно п. 3.1.6. Договору іпотеки-2 Іпотекодержатель має право достроково звернути стягнення на предмет іпотеки та реалізувати його у випадку смерті Іпотекодавця, а також у разі порушення провадження у справі про відновлення платоспроможності Іпотекодавця або визнання його банкрутом.
       Відповідно до п. 4.1.4. Договору іпотеки-2 Іпотекодавець зобов`язаний не відчужувати предмет іпотеки у будь-який спосіб та не обтяжувати його зобов`язанням з боку третіх осіб, не видавати довіреності на користування та розпорядження предметом іпотеки, а також не виступати поручителем за третіх осіб без отримання попередньої письмової згоди на це від Іпотекодержателя.
       Статтею 5 Договору іпотеки-2 передбачено, що Іпотекодержатель набуває права звернути стягнення на предмет іпотеки незалежно від настання строку виконання основного зобов`язання, зокрема, якщо у момент настання строку виконання зобов`язань за Кредитним договором вони не будуть виконані, а саме: при повному або частковому неповерненні у встановлений Кредитним договором строк суми кредиту; або при несплаті або частковій несплаті у встановлені Кредитним договором строки сум процентів; або при несплаті або частковій несплаті у встановлені Кредитним договором строки сум неустойки (пені, штрафних санкцій). Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється за рішенням суду, у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, згідно з договором про задоволення вимог Іпотекодержателя.
       Наразі ОСОБА_2 не виконує взяті на себе договірні зобов`язання: не здійснює щомісячного погашення кредитної заборгованості та відсотків за користування кредитним коштами, у зв`язку з чим станом на 08 квітня 2021 року заборгованість останнього перед АТ «Райффайзен Банк Аваль» становить:
       1) за Кредитним договором №014/127357/3161/85 від 03 квітня 2007 року - 450 190 доларів США 49 центів, що згідно з офіційним курсом НБУ станом на дату розрахунку в еквіваленті складає 12 556 848 грн 26 коп., яка складається із:
       - заборгованості за кредитом - 187 171 доларів США 66 центів, що згідно з офіційним курсом НБУ станом на дату розрахунку в еквіваленті складає 5 220 648 грн 09 коп.;
       - заборгованості за відсотками - 263 018 доларів США 83 центи, що згідно з офіційним курсом НБУ станом на дату розрахунку в еквіваленті складає 7 336 200 грн 17 коп.;
       2) за Кредитним договором №014/136725/3161/82 від 19 вересня 2007 року - 1 083 682 грн 94 коп., яка складається із:
       - заборгованості за кредитом - 459 947 грн 01 коп.;
       - заборгованості за відсотками - 623 735 грн 93 коп.
       На підтвердження вищевикладених обставин, матеріали справи містять відповідний розрахунок суми заборгованості.
       Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що факт придбання іпотечного майна ОСОБА_1 не спростовує презумції правомірності обтяження спірного нерухомого майна іпотекою, таке обтяження є чинним з моменту його первинної реєстрації в цьому реєстрі іпотек, а тому дійшов висновку про необхідність задоволення позову у повному обсязі.
       При цьому, суд першої інстанції вказував, що станом на день розгляду справи кошти від реалізації нерухомого майна, яке перебуває в іпотеці Банку, не спрямовані на задоволення вимог останнього. Заборгованість за кредитними договорами №014/127357/3161/85 від 03 квітня 2007 року та №014/136725/3161/82 від 19 вересня 2007 року не погашена, у зв`язку з чим відсутні підстави вважати, що іпотека припинилася.
       Крім того, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна щодо об`єктів вищевказаного нерухомого майна наявні записи про його обтяження, а саме: заборона на нерухоме майно, номер запису про обтяження: 21438081, зареєстрована 19 вересня 2007 року на підставі договору іпотеки, серія та номер: р.№5077, виданий 19 вересня 2007 року, видавник: приватний нотаріус Дніпропетровського РНО Юрченко Л.Л., реєстраційний номер обтяження: 5686153; заборона на нерухоме майно, номер запису про обтяження: 21438033, зареєстрована 03 квітня 2007 року на підставі договору іпотеки, серія та номер: р. №1804, виданий 03 квітня 2007 року, видавник: приватний нотаріус Дніпропетровського РНО Юрченко Л.Л., реєстраційний номер обтяження: 4743214; заборона на нерухоме майно, номер запису про обтяження: 21437615, зареєстрована 19 вересня 2007 року на підставі договору іпотеки, серія та номер: р. №5077 виданий 19 вересня 2007 року видавник: Приватний нотаріус Дніпропетровського РНО Юрченко Л.Л., реєстраційний номер обтяження: 5686040; заборона на нерухоме майно, номер запису про обтяження: 21437595 зареєстрована 03 квітня 2007 року на підставі договору іпотеки, серія та номер: р. №1804, виданий 03 квітня 2007 року, видавник: приватний нотаріус Дніпропетровського РНО Юрченко Л.Л., реєстраційний номер обтяження: 4743035.
       Також суд зазначив, що окрім цього, як вбачається з відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, придбане ОСОБА_1 нерухоме майно перебуває в іпотеці, де іпотекодержателем є АТ «Райффайзен Банк Аваль», а боржником ОСОБА_2 , тому вважав, що сам факт придбання іпотечного майна ОСОБА_1 не спростостовує презумції правомірності обтяження спірного нерухомого майна іпотекою та таке обтяження є чинним з моменту його первинної реєстрації в цьому реєстрі.
       Тобто, враховуючи, що вимоги Банку та взяті позичальником зобов`язання за Кредитним договором в добровільному порядку не виконані, а також у відповідності до ч. 2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, Кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час.
       Так, суд першої інстанції посилався на те, що у відповідності до чинного законодавства України та умов і приписів Кредитного договору АТ «Райффайзен Банк Аваль» вживались заходи досудового врегулювання спору, шляхом направлення вимоги про дострокове виконання грошових зобов`язань за кредитними договорами Відповідачу, надавши можливість протягом 30 календарних днів добровільно врегулювати заборгованість за кредитними договорами. Дана вимога була направлена 15 квітня 2021 року, однак, у визначені Кредитором строки не виконана.
       З огляду на викладене, місцевий суд, враховуючи те, що Позичальник та Відповідач не виконують умов Кредитних договорів та вимоги Банку щодо врегулювання заборгованості, тим самим нівелюючи приписи чинного в Україні законодавства,вважав, що Банк на законних підставах звернувся до суду за захистом своїх порушених прав та законних інтересів.
       Втім, колегія суддів не може погодитися в повній мірі з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
       У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
       За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.
       За вимогами частини першої статті 18 Закону України від 02 червня 2016 року №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.
       З метою якісної та чіткої роботи судової системи міжнародним і національним законодавством передбачено принцип спеціалізації судів.
       Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних і юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.
       Судова юрисдикція - це інститут права, покликаний розмежовувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства: цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.
       Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.
       Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне.
       По-друге, таким критерієм є суб`єктний склад спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).
       Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
       В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що на законних підставах набула право власності на спірні об`єкти нерухомого майна. При цьому, наголошує, що станом на момент розгляду цієї справи існує господарська справа №29/5005/17496/2011 про визнання банкрутом ФОП ОСОБА_2 .
       У справі, яка переглядається, судом першої інстанції було установлено, що у жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до АТ «Райффайзен Банк Аваль», треті особи - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Юрченко Л.Л., приватний нотаріус Дніпровського районного нотаріального округу Чаладзе Г.О., про скасування запису про іпотеку та заборони на нерухоме майно, мотивуючи тим, що 13 липня 2017 року придбала на другому повторному аукціоні з продажу цілісного майнового комплексу боржника ФОП ОСОБА_2 з можливістю зниження початкової вартості лот №1 цілісний майновий комплекс, який складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 282,8 кв.м, житловою площею 141,9 кв.м та земельної ділянки загальною площею 0,153 га, кадастровий номер 12211486200050110045, на якій розташоване зазначене нерухоме майно, місцезнаходження якого, АДРЕСА_1 .
       Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 11 лютого 2020 року у справі №175/3969/18 в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
       Дніпровський апеляційний суд своєю постановою від 03 листопада 2020 року залишив рішення суду першої інстанції без змін.
       При цьому, судами першої та апеляційної інстанцій було установлено наступне.
       Ухвалами господарського суду Дніпропетровської області від 16 грудня 2011 року та 27 грудня 2011 року порушено провадження у справі про банкрутство фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , визнано фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, призначено ліквідатора.
       В ліквідаційну масу боржника ввійшло нерухоме майно: земельна ділянка, кадастровий номер 12211486200050110045, та будинок, що знаходяться: АДРЕСА_1 .
       Для реалізації майна та проведення аукціону рішенням зборів кредиторів організатора аукціону з продажу майна банкрута ФОП ОСОБА_2 було затверджено Товарну біржу «Катеринославська» (м.Дніпропетровськ, просп.Пушкіна, 49, офіс 4/1).
       13 червня 2017 року було розміщено оголошення про продаж майна боржника ФОП ОСОБА_2 , згідно оголошення, другий повторний аукціон з продажу цілісного майнового комплексу було призначено на 13 липня 2017 року з можливістю зниження початкової вартості, початкова вартість становить у розмірі 3 479 768, 26 грн.
       20 липня 2017 року на адресу Дніпропетровської обласної дирекції ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» надійшов Звіт про хід здійснення ліквідаційної процедури ФОП ОСОБА_2 за липень 2017 року від арбітражного керуючого Бразалук С.С., відповідно якого 13 липня 2017 року в залі торгів товарної біржі «Катеринославська» відбувся другий повторний аукціон з продажу цілісного майнового комплексу боржника ФОП ОСОБА_2 з можливістю зниження початкової вартості, переможцем аукціону стала ОСОБА_1 , яка запропонувала за вказане нерухоме майно 382 774, 74 грн. 14 липня 2017 року було складено акт про передання права власно на нерухоме майно.
       13 липня 2017 року ОСОБА_1 було визнано переможцем прилюдних торгів стосовно земельної ділянки та житлового будинку, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується протоколом №1 Товарної біржі «Катеринославська» про проведення другого повторного аукціону з продажу цілісного майнового комплексу ФОП ОСОБА_2 .
       За наслідками проведення вказаних прилюдних торгів на підставі Акту про переведення права власності на нерухоме майно від 14 липня 2017, приватним нотаріусом Дніпровського районного нотаріального округу Чаладзе Г.О 18 липня 2017 року під реєстровим №620 та під реєстровим №617 покупцю видані свідоцтва про придбання нерухомого майна на аукціоні.
       02 серпня 2017 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Дніпропетровської обласної дирекції звернулося до суду в межах справи №29/5005/17496/2011 за заявою ПП «Ода Трейд Плюс» до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про визнання банкрутом із заявою про визнання недійсним результату аукціону з продажу майна банкрута від 13 липня 2017 року, в якій просило визнати недійними результати зазначеного вище аукціону та акту про передання права власності, який укладено між ліквідатором та переможцем цього аукціону ОСОБА_1 , а також, про визнання недійсним протоколу №1 від 13 липня 2017 року про проведення аукціону.
       Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 21 вересня 2017 року, залишеною без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 25 жовтня 2017 року, відмовлено в задоволенні заяви ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Дніпропетровської обласної дирекції про визнання недійсними результатів аукціону з продажу майна банкрута від 13 липня 2017 року.
       Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 31 травня 2018 року касаційну скаргу ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Дніпропетровської обласної дирекції на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 25 жовтня 2017 року та на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 21 вересня 2017 у справі №29/5005/17496/2011 про відмову в задоволенні заяви ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Дніпропетровської обласної дирекції №128 від 28 липня 2017 року про визнання недійсними результатів аукціону з продажу майна банкрута від 13 липня 2017 року залишено без задоволення. Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 25 жовтня 2017 року та ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 21 вересня 2017 року у справі №29/5005/17496/2011 про відмову в задоволенні заяви ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Дніпропетровської обласної дирекції №128 від 28 липня 2017 року про визнання недійсними результатів аукціону з продажу майна банкрута від 13 липня 2017 року — залишено без змін.
       Крім того, колегією суддів в ході апеляційного розгляду цієї справи установлено, що, відповідно до змісту ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 19 липня 2022 року у справі №29/5005/17496/2011 за заявою ПП «Ода Трейд Плюс» до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про визнання банкрутом, 14 липня 2017 року за результатами аукціону з продажу майна фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 ліквідатором було отримано кошти у розмірі 382 774,74 грн, які було перераховано на ліквідаційний рахунок боржника.
       При цьому, ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 13 липня 2023 року у справі №29/5005/17496/2011 за заявою ПП «Ода Трейд Плюс» до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про визнання банкрутом провадження про банкрутство фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 перебуває на стадії ліквідації та продовжено термін ліквідаційної процедури та повноваження ліквідатора Бразалук С.С. до 31 жовтня 2023 року.
       Так, статтею 4 Закону №2343-ХІІ, чинною на час введення ліквідаційної процедури фізичної особи-підприємця  ОСОБА_2 у справі №29/5005/17496/2011, було передбачено чотири судові процедури банкрутства: розпорядження майном боржника, мирова угода, санація (відновлення платоспроможності), ліквідаційна процедура. Кожна з цих процедур вводилася окремим судовим рішенням, а зокрема, ліквідаційна процедура - постановою про визнання боржника банкрутом.
       Відповідно до частин п`ятої, сьомої статті 48 Закону №2343-ХІІ у зазначеній редакції з дня прийняття господарським судом постанови про визнання громадянина-підприємця банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури: строки виконання зобов`язань громадянина-підприємця вважаються такими, що настали; припиняється нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших фінансових (економічних) санкцій за всіма зобов`язаннями громадянина-підприємця; припиняється стягнення з громадянина-підприємця за всіма виконавчими документами, за винятком виконавчих документів за вимогами про стягнення аліментів, а також за вимогами про відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю громадян. Постанова господарського суду про визнання громадянина-підприємця банкрутом та виконавчий лист про звернення стягнення на майно громадянина-підприємця направляються судовому виконавцю для здійснення реалізації майна банкрута. Продажу підлягає все майно громадянина-підприємця, за винятком майна, що не включається до складу ліквідаційної маси згідно з цим Законом. У разі необхідності постійного управління нерухомим майном або цінним рухомим майном громадянина-підприємця, визнаного банкрутом, господарський суд призначає для цієї мети ліквідатора та визначає розмір його винагороди. У цьому разі продаж майна громадянина-підприємця здійснюється ліквідатором. Кошти, отримані від продажу майна громадянина-підприємця, визнаного банкрутом, а також наявні у нього кошти у готівковій формі вносяться на депозитний рахунок нотаріальної контори або приватного нотаріуса та використовуються за рішенням господарського суду, який визнав громадянина-підприємця банкрутом.
       Тобто, постанова суду про визнання боржника банкрутом є за своєю правовою природою судовим рішенням, якою вводиться одна із судових процедур у справі про банкрутство (ліквідаційна), призначається ліквідатор боржника, до якого переходять повноваження органу управління майном боржника, за необхідності визначаються інші організаційно-розпорядчі процедури щодо майна боржника.
       Відповідно до частини першої статті 591 ЦК України реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом. Порядок реалізації предмета застави з публічних торгів встановлюється законом.
       Частинами першою та третьою статті 30 Закону №2343-ХІІ (у редакції, чинній на час введення ліквідаційної процедури підприємця ОСОБА_2 ) було передбачено, що після проведення інвентаризації та оцінки майна банкрута ліквідатор розпочинає продаж майна банкрута на відкритих торгах, якщо комітетом кредиторів не встановлено інший порядок продажу майна банкрута. У разі надходження двох і більше пропозицій щодо придбання майна банкрута ліквідатор проводить конкурс (аукціон). Порядок проведення конкурсу (аукціону) визначається згідно із Законом України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)».
       Відповідно до частини першої статті 26 Закону №2343-ХІІ до складу ліквідаційної маси включаються усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або повного господарського відання на дату відкриття ліквідаційної процедури та виявлені в ході ліквідаційної процедури, за винятком об`єктів житлового фонду, в тому числі гуртожитків, дитячих дошкільних закладів та об`єктів комунальної інфраструктури, які в разі банкрутства підприємства передаються в порядку, встановленому законодавством, до комунальної власності відповідних територіальних громад без додаткових умов і фінансуються в установленому порядку.
       Відповідно до частини третьої статті 26 Закону № 2343-ХІІ майно банкрута, що є предметом застави, включається до складу ліквідаційної маси, але використовується виключно для першочергового задоволення вимог заставодержателя.
       Отже, в межах ліквідаційної процедури підлягає продажу все майно банкрута (за винятками, встановленими законом), включаючи майно, яке є предметом застави.
       Відповідно до частини першої статті 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Отже, іпотека є різновидом застави.
       За частиною першою статті 593 ЦК України право застави припиняється у разі припинення зобов`язання, забезпеченого заставою, реалізації предмета застави.
       Згідно із частиною першою статті 17 Закону № 898-IV (у редакції станом на час виникнення спірних відносин) іпотека припиняється у разі, зокрема, реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону.
       Водночас, Законом №898-IV, зокрема, його розділом V «Задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки», регулюється лише звернення стягнення на предмет іпотеки за ініціативою іпотекодержателя.
       Так, статтею 39 указаного Закону регулюється реалізація предмета іпотеки у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки.
       При цьому, постанова суду про визнання боржника банкрутом та введення ліквідаційної процедури не є судовим рішенням про задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки. Така постанова не визначає порядку та особливостей продажу майна боржника у ліквідаційній процедурі. Вони визначаються положеннями Закону №2343-ХІІ.
       Отже, Законом №2343-ХІІ передбачена реалізація предмета іпотеки незалежно від наявності чи відсутності судового рішення про задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки. Тому в межах ліквідаційної процедури застосовуються правила, передбачені зазначеним законом, а не Законом №898-IV.
       За загальним правилом продаж предмета застави (іпотеки) припиняє заставу (іпотеку) відповідно до приписів пункту 3 частини першої статті 593 ЦК України. Законом №2343-ХІІ не передбачено інших наслідків щодо продажу предмета застави (іпотеки) у ліквідаційній процедурі у провадженні у справі про банкрутство. Відтак, у випадку продажу предметів застави (іпотеки) відповідно до законодавства про банкрутство застосовуються загальні наслідки припинення застави (іпотеки) згідно з пунктом 3 частини першої статті 593 ЦК України.
       Такий правовий висновок міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду від 15 червня 2021 року у справі №922/2416/17 (провадження №12-44гс20).
       Таким чином, розгляд даного спору про захист порушеного права кредитора, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості, стосовно спірного майна, а саме земельної ділянки та житлового будинку, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , яке ввійшло в ліквідаційну масу боржника у справі №29/5005/17496/2011 за заявою ПП «Ода Трейд Плюс» до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про визнання банкрутом та за результатами аукціону з продажу цього ж майна ліквідатором було отримано кошти у розмірі 382 774,74 грн, які було перераховано на ліквідаційний рахунок боржника, належить до компетенції господарських судів, адже відповідно до ч.2 ст.7 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.
       За таких обставин та з підстав, передбачених указаними нормами процесуального права, провадження у цій справі слід закрити, оскільки вона не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а належить до юрисдикції господарського суду.
       Проте, суд першої інстанції не звернув уваги на зміст позовних вимог і, не дослідивши питання юрисдикційності спору, помилково розглянув справу по суті в порядку цивільного судочинства.
       Відповідно до вимог частини першої статті 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статями 255 та 257 цього Кодексу.
       Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги (частина друга статті 377 ЦПК України).
       Згідно із пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
       Отже, оскільки суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, рішення суду про задоволення позовних вимог підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 255 та частин першої, другої статті 377 ЦПК України, адже заявлені позовні вимоги мають розглядатися за правилами господарського судочинства в межах справи №29/5005/17496/2011 за заявою ПП «Ода Трейд Плюс» до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про визнання банкрутом.
       Водночас, на виконання вимог частини першої статті 256 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне роз`яснити АТ «Райффайзен Банк Аваль», що розгляд справи віднесено до юрисдикції господарського суду та протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови він може звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.
       Разом з тим, згідно вимог ст.141 ЦПК України, з позивача слід стягнути на користь скаржника, понесені ним судові витрати зі сплати судового збору за подання даної апеляційної скарги у розмірі 43 873 грн 63 коп.
       Керуючись ст. ст. 255, 259, 367, 374, 377 ЦПК України, колегія суддів, –

ПОСТАНОВИЛА:

       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 — задовольнити.
       Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20 квітня 2023 року — скасувати із закриттям провадження у справі.
       Стягнути з Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 43 873 (сорок три тисячі вісімсот сімдесят три) грн 63 коп.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. 

       Головуючий:                                                          В.С. Городнича

       Судді:                                                                          О.В. Лаченкова

                                                                        М.Ю. Петешенкова