ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

29 серпня 2023 року 	м.Суми	

Справа №592/7459/23 
Номер провадження 22-ц/816/1110/23

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),
суддів -          Криворотенка В. І. ,  Філонової Ю. О. 
з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.

у присутності:
заявника - ОСОБА_1 ,
заінтересованої особи - ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 31 травня 2023 року про відмову у забезпеченні позову, постановлену в м. Суми у складі судді Котенко О.А., 
в цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову,
в с т а н о в и в:

У травні 2023 року ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову до відкриття провадження у справі.
Заяву мотивовано тим, що він має намір звернутися до суду із позовом про визнання недійсними спадкового договору, укладеного 27 червня 2012 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , посвідченого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Юморановою В.М., зареєстрованого в реєстрі за № 1775, а також спадкового договору, укладеного 27 червня 2012 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , посвідченого приватним нотаріусом Юморановою В.М., зареєстрованого в реєстрі за № 1777, а також про визнання права власності на 1/3 частку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , а також на 1/3 частку земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 , площею 0,0498 га з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 5910136600:18:005:0010 та зняття арешту з цього арешту з цього майна.
Нещодавно заявник дізнався про те, що спірні квартира та земельна ділянка виставлені на примусову реалізацію відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) через наявність чисельних боргів у відповідачки.
Зазначає, що ним пред`являється позов про визнання права власності на 1/3 частку цього нерухомого майна та про зняття з нього арешту. Таким чином є потреба у забезпеченні позову, бо невжиття цих заходів може істотно ускладнити або навіть унеможливити виконання рішення суду, бо спірне майно може бути примусово продане для погашення боргів відповідачки перед стягувачем, через що не будуть відновлені його права, за захистом яких він звернувся до суду. 
Просить забезпечити позов до відкриття провадження у справі шляхом зупинення продажу арештованого майна - п`ятикімнатної квартири загальною площею 498,76 кв. м в житловому будинку таунхаусного типу, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , а також земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 , площею 0,0498 га з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер 5910136600:18:005:0010.
Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 31 травня 2023 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову до пред`явлення позову та прийняти нову постанову про задоволення заяви про забезпечення позову.
В доводах апеляційної скарги зазначає, що закон дозволяє звернутися із заявою про забезпечення позову, як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи.
Вважає, що посилання суду на те, що забезпечення позову шляхом зупинення продажу арештованого майна, застосовується, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, тобто при одночасному поданні позову та заяви про забезпечення позову, свідчить про неправильне застосування судом норм процесуального права та суперечить вимогам ч. 2 ст. 149 ЦПК України, що надає право подати таку заяву до подачі позову.
Крім того, не погоджується з висновком суду, що спір між ним та ОСОБА_2 виник штучно, а також, що запропонований ним вид забезпечення позову спрямований на ухилення від виконання рішень суду.
Вказує на те, що у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року у справі № 757/22558/20, провадження № 61-158сво21 зазначено, що зупинення продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, є спеціальним способом забезпечення позову, який застосовується лише у справах за позовом про визнання права власності на це майно.
Вважає безпідставними посилання суду, що обраний позивачем захід забезпечення позову призведе до зупинення виконання судових рішень, оскільки цей захід не зупиняє виконання судових рішень в інших справах, а зупиняє лише продаж нерухомого майна, яке є предметом спору в цій справі, а не всього майна боржника.
Учасники справи правом на подання відзиву на апеляційну скаргу у встановлений судом строк не скористалися. 
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта, який підтримав доводи апеляційної скарги, думку заінтересованої особи ОСОБА_2 , яка не заперечує проти апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
За приписами ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що такий вид забезпечення позову як зупинення продажу арештованого майна, застосовується, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, тобто при одночасному поданні позову та заяви про забезпечення позову, проте ОСОБА_1 такий позов не було подано. Крім того, суд вважав, що подання заяви про забезпечення позову спрямовано не на захист прав та законних інтересів ОСОБА_1 , а на невиконання судового рішення, що набрало законної сили для унеможливлення продажу нерухомого майна боржника ОСОБА_5 , що призведе до порушення прав та інтересів стягувачів у виконавчому провадженні.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.
У статтях 149, 150 ЦПК України зазначені положення щодо порядку вирішення питання про забезпечення позову і способи забезпечення позову.
Відповідно до частин першої та другої статті 149 ЦПК України суд, за заявою учасника справи, має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
У пункті 5 частини першої статті 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
Зупинення продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, є спеціальним способом забезпечення позову, який застосовується лише у справах за позовом про визнання права власності на це майно.
Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.
Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, має пересвідчитися, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги.
В даній справі встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову шляхом зупинення продажу арештованого майна - п`ятикімнатної квартири загальною площею 498,76 кв. м в житловому будинку таунхаусного типу, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , а також земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 , площею 0,0498 га з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер 5910136600:18:005:0010, до відкриття провадження у справі. 
З наведеного вбачається, що на момент звернення до суду із вказаною заявою про забезпечення позову ОСОБА_1 не було подано відповідної позовної заяви про визнання права власності на спірне майно та зняття з нього арешту. 
З врахуванням вказаних обставин та, оскільки виходячи з приписів пункту 5) ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується зупиненням продажу арештованого майна, за умови якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.
Стосовно доводів скаржника щодо неврахування судом висновків Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду, викладених у постанові від 05 грудня 2022 року у справі № 757/22558/20 (провадження № 61-158сво21), колегія суддів зауважує, що правовідносини у даній справі, ухвала в якій переглядається, та у справі № 757/22558/20 не є аналогічними, оскільки у справі № 757/22558/20 заяву про забезпечення позову було подано разом із позовною заявою про визнання права власності на земельну ділянку та зняття арешту. 
З наданої суду апеляційної інстанції копії позовної заяви ОСОБА_1 з якою він звернувся до Ковпаківського районного суду 28 серпня 2023 року вбачається , що він ставить питання про визнання недійсними спадкових договорів укладених між покійною матір`ю ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , але з вимогами про визнання права власності на спірне нерухоме майно та про зняття з нього арешту він не звертається. 
За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для забезпечення позову шляхом зупинення продажу арештованого майна.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, судом додержано вимоги матеріального та процесуального права, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 1; 375; 381; 382; 389 ЦПК України, суд

                                                    п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 31 травня 2023 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повне судове рішення складене 31 серпня 2023 року.

Головуючий -  	О. І. Собина	

Судді:                                                                                        В. І. Криворотенко 

                                                                                                   Ю. О. Філонова