ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2023 р.                                            м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Станковська Г.А., розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , на постанову Кельменецького районного суду Чернівецької області від 17 травня 2023 року, -
У С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою, ОСОБА_1 , - визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204-1 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 200 (двохсот) НМДГ, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 536 грн. 80 коп. судового збору.
Згідно постанови суду, ОСОБА_1 07 травня 2023 року біля 15 год. 15 хв., незаконно, поза пунктом пропуску, намагався перетнути державний кордон України з території України на територію Молдови і був виявлений прикордонним нарядом «Контрольний пост» у контрольованому прикордонному районі на напрямку 0037 прикордонного знаку, на відстані 9000 метрів від лінії державного кордону біля с. Лівинці Дністровського району Чернівецької області.
Апелянт ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі категорично не згідний з постановою суду та вважає, що її було прийнято з грубим порушенням норм КпАП України і ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки суд розглянув справу таємно, без його виклику в судове засідання, без всебічного, повного і об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, оскільки в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення.
При цьому суд, не дослідив всі обставини справи, не викликав його у судове засідання та не вислухав його пояснень щодо обставин, за яких був складений протокол про адміністративне правопорушення, а тому припустився помилкових висновків.
Зазначає, що він не мав умислу на перетин, ним не здійснювалося перетинання чи спроба перетинання державного кордону України.

ЄУНСС №717/852/23 Головуючий у І інстанції: Туржанський В.В. 
Провадження №33/822/471/23 Суддя-доповідач: Станковська Г.А.
Категорія ч.1 ст. 204-1 КУпАП
Вказує, що його було затримано на відстані 9 км від державного кордону, тобто не по лінії, яка визначає державний кордон України, і навіть не у прикордонній смузі, яка не може перевищувати 5 км.. Таким чином у його діях відсутня об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204-1 КУпАП.
Стверджує, що наявна в матеріалах справи заява, в якій він наче визнає свою вину та просить справу розглянути за його відсутності, була написана ним під примусом та не відповідає фактичним обставинам справи. В свою чергу, суд у засідання його не викликав, про дату слухання не повідомляв, а отже він не міг подати в суд заяву з проханням розглянути справу за його відсутності.
Звертає увагу на те, що 07 травня 2023 року він виїхав маршрутним таксі з автовокзалу м. Чернівці до с. Романківці, де мав зустрітися з водієм бла-бла-кар, з яким домовився їхати до м. Миколаїв, що підтверджується доданим до заяви витягом з сайту бла-бла-кар.
Приблизно біля села Путріно, автобус зупинили військові та почали перевіряти у всіх пасажирів документи. Взявши його паспорт, запитали куди він їде, та чи є у нього перепустка для знаходження в прикордонній зоні. 
Після чого, його попросили вийти з речами з мікроавтобусу, військові викликали прикордонників, які машиною доправили його до міста Кельменці для встановлення обставин. В подальшому, особи, які представляли прикордонну службу, почали погрожувати йому та примусили його підписати заяву, яка не відповідає фактичним обставинам. 
За таких обставин вважає, що судом першої інстанції не вжито всіх заходів, передбачених КУпАП для з`ясування питання про наявність чи відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204-1 КУпАП України, а тому висновок суду про його винуватість є передчасним.
Також звертає увагу на те, що його не було повідомлено про дату судового засідання у передбачений законом спосіб, не надана можливість бути присутнім у судовому засіданні та надати суду пояснення по справі, постанова не була йому направлена для ознайомлення, про її існування дізнався 30.06.2023 р.. 
Просив поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови районного суду, скасувати постанову суду та закрити провадження за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204-1 КУпАП. 
Згідно ст. 289 КпАП України, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
З матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 вбачається, що про дату та час розгляду протоколу щодо нього, судом не повідомлялося. Копію постанови на адресу ОСОБА_1 також не було скеровано. Про існування рішення суду щодо нього, ОСОБА_1 дізнався 30.06.2023 р., а 03.07.2023 року було направлено апеляційну скаргу на адресу суду першої інстанції, що узгоджується із копією конверта наявного в матеріалах справи. 
Враховуючи викладене, вважаю, що строк на апеляційне оскарження не пропущений.
Громадянин ОСОБА_1 у судове засідання апеляційної інстанції не з`явився. Надіслав на адресу апеляційного суду клопотання про приєднання до справи копії листа Дністровської окружної прокуратури та копію витягу з ЄРДР від 20.06.2023 року та просив слухати справу за його відсутності. 
За таких обставин, відповідно до ч.6 ст. 294 КУпАП, неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.
Згідно з положеннями ч.7 ст. 294 КпАП України, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступного.
Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
У відповідності зі ст. 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Таких вимог суддя районного суду дотримався не в повній мірі при розгляді даної справи.
Відповідно ч.1 ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративне правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України, а згідно положень ст. 9 Конституції України, ст. 19 ЗУ «Про міжнародні договори» та ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» усталена судова практика Європейського суду з прав людини (далі – ЄСПЛ) є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.
Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом; провадження в справах здійснюється на основі суворого додержання законності; застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (ч. 1-3 ст. 7 КУпАП).
Адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 204-1 КУпАП настає за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.
Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері охорони державного кордону. Об`єктивна сторона правопорушення виражається у перетинанні або спробі перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади (формальний склад).
Відповідно до ст. 9 ЗУ «Про Державний кордон України», перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку. Залізничне, автомобільне, морське, річкове, поромне, повітряне та пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюється в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України, а також поза пунктами пропуску через державний кордон України у випадках, визначених законодавством.
Згідно ст. 12 вказаного Закону, пропуск осіб, які перетинають державний кордон України, здійснюється органами Державної прикордонної служби України за дійсними документами на право в`їзду на територію України або виїзду з України. Пропуск транспортних засобів, вантажів через державний кордон України провадиться відповідно до законодавства України і міжнародних договорів України. Відповідно до міжнародних договорів України Кабінетом Міністрів України може бути встановлено спрощений порядок пропуску осіб, транспортних засобів, вантажів через державний кордон України.
Досліджуючи матеріали справи в апеляційному порядку, суд вважає наявні в матеріалах справи докази недостатніми для обґрунтування вини ОСОБА_1 за критерієм «поза розумним сумнівом».
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного із вказаних елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.
Доказами в справі є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суддя встановлює наявність чи відсутність правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, які установлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків тощо (ч.1 ст. 251 КУпАП), а обов`язок щодо їх (доказів) збирання покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених законом (ч.2 ст. 251, ст. 255 КУпАП).
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №133209 від 07.05.2023 року вбачається, що 07 травня 2023 року о 15 год. 15 хв. ОСОБА_1 незаконно поза пунктом пропуску вчинив спробу перетину державного кордону України з території України на територію Молдови поза пунктами пропуску і був виявлений прикордонним нарядом «Контрольний пост» у контрольованому прикордонному районі на напрямку 0037 прикордонного знаку на відстані 9000 м від державного кордону поблизу с. Лівенці Дністровського району Чернівецької області, чим порушив вимоги ст. 9, 12 ЗУ «Про державний кордон України», тобто своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 204-1 КУпАП.
Апеляційний суд вважає зазначений протокол неналежним доказом, оскільки, у порушення вимог ст. 256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення посадовими особами Державної прикордонної служби України матеріалів справ про адміністративні правопорушення, уповноваженою посадовою особою не конкретизовано місце вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому діяння, не зазначено координати, де нібито здійснено спробу перетину державного кордону, не додано схему із зазначенням цих координат із прив`язкою до місцевості.
Разом з тим, приймаючи рішення, районний суд залишив поза увагою, що із протоколу про адміністративне правопорушення та матеріалів справи не вбачається, якими саме діями ОСОБА_1 вчинив незаконну спробу перетину державного кордону.
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 було затримано на напрямку 0037 прикордонного знаку, на відстані 9000 метрів від державного кордону на території Лівенецької ОТГ Дністровського району Чернівецької області, поблизу с. Лівенці.
Водночас, суд апеляційної інстанції зауважує на тому, що ні схеми правопорушення, на якій зафіксовані умовні позначки місця вчинення правопорушення, місця розташування відділу прикордонної служби, маршрут руху порушника та лінію державного кордону, а також фото чи відео фіксації факту вчинення правопорушення чи інших беззаперечних доказів, які б вказували на причетність та умисел ОСОБА_1 на перетин кордону в такий спосіб, яке ставиться йому у провину, суду не надано.
Окрім того, під час затримання ОСОБА_1 не було виявлено жодних речей і документів, які б могли свідчити про намір перетину державного кордону.
Апеляційний суд зауважує, що протокол про адміністративне правопорушення самі по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами, не є безумовним та беззаперечним доказом доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.
Виходячи з вищезазначеного, слід дійти висновку, що органом, що склав протокол не надано жодних беззаперечних та достатніх доказів, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 дій, передбачених ч.1 ст. 204-1 КУпАП, та яких було б достатньо для визнання його винуватим у вчиненні правопорушення, викладеного у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення.
Таким чином, зазначені висновки судді суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204-1 КУпАП за обставин, викладених у постанові, не відповідають фактичним обставинам справи, належним чином не умотивовані та не ґрунтуються на законі.
Жоден з перерахованих у постанові судді доказів не підтверджує факту вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому правопорушення, наявності у нього умислу на перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів.
Відповідно до вимог діючого законодавства про адміністративні правопорушення, а саме ст. 9, 245 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях події та складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх належних доказів по справі.
Частина 1 ст.7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь. Суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поза розумним сумнівом.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Більше того, ОСОБА_1 направлено до суду апеляційної інстанції докази, зокрема витяг з ЄРДР щодо перевищення службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_1 смт. Кельменці Дністровського району своїх повноважень, які підтверджують обґрунтування доводів останнього, які наведені в апеляційній скарзі. 
Ретельно дослідивши та перевіривши в ході апеляційного розгляду усі наявні в справі докази, апеляційний суд приходить до переконання про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204-1 КУпАП, оскільки належних, достовірних і допустимих доказів, яких було б достатньо для визнання його винним у порушенні правил перетину державного кордону України в судовому засіданні встановлено не було. При цьому всі можливості для усунення сумнівів вичерпані, а сукупність зібраних та проаналізованих у справі доказів не дозволяє дійти висновку про законність, обґрунтованість та умотивованість судового рішення з наведених вище підстав, у зв`язку з чим постанова судді суду першої інстанції підлягає скасуванню.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ст. 289, 294 КпАП України, суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, - 
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
Постанову Кельменецького районного суду Чернівецької області від 17 травня 2023 року відносно ОСОБА_1 , якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204-1 КпАП України – скасувати, а провадження у справі закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, згідно п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП. 
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Суддя Чернівецького 
апеляційного суду          Г.А. Станковська