ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7797/23 Справа № 192/1214/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - Ковальчук Н.В. Суддя у 2-й інстанції - Новікова  Г. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 вересня 2023 року
Дніпровський апеляційний суд в складі колегії:
судді-доповідача: Новікової Г.В. 
суддів: Гапонова А.В., Никифоряка Л.П., 
розглянувши у письмовому провадженні без виклику сторін в м. Дніпро апеляційну скаргу представника Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 14 липня 2023 року у цивільній справі за позовом Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра до ОСОБА_1 , третя особа - Державне підприємство "Дніпровське лісове господарство", про скасування державної реєстрації прав власності на земельну ділянку та повернення земельної ділянки,
В С Т А Н О В И В:
23 червня 2023 року Правобережна окружна прокуратура міста Дніпра звернулась до суду із зазначеним позовом, у якому просила скасувати державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, кадастровий номер 1225084300:06:002:0027, площею 0,25 га за ОСОБА_1 , здійснену на підставі рішення державного реєстратора Микільської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області Сердюка Євгена Васильовича № 54788581 від 21.10.2020, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна – 2203912812250;
-зобов`язати ОСОБА_1 повернути земельну ділянку з кадастровим номером 1225084300:06:002:0027 площею 0,25 га державі в особі Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області 
-скасувати державну реєстрацію земельної ділянки кадастровий номер 1225084300:06:002:0027 площею 0,25 га у Державному земельному кадастрі.
Ухвалою судді Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 28 червня 2023 року позовну заяву було залишено без руху та встановлено позивачу строку на усунення недоліків.
06 липня 2023 року від позивача до суду надійшла заява про усунення недоліків із позовною заявою у новій редакції.
Разом з тим недоліки позовної заяви позивач усунув не повністю, а саме:
-не зазначив ціну позову;
-не надав докази про сплату судового збору за вимогу майнового характеру, не зазначив підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону, якщо такі наявні, та не надав документи, що їх підтверджують.
У заяві про усунення недоліків щодо виконання вимог ухвали суду в частині зазначення ціни позову та сплати судового збору за вимогу майнового характеру повідомляється, що до позовних заяв немайнового характеру відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці. Під немайновим позовом слід розуміти вимогу про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що не піддається грошовій оцінці. Подібна правова позиція викладена в постанові ВП ВС від 25.08.2020 у справі № 910/13737/19. У даному випадку позов прокурором поданий про повернення ділянки власнику майна від незаконного володільця зв`язку у з тим, що право власності на спірне майно земельну ділянку набуто не у спосіб, передбачений законом, та поза волі власника такого майна. В разі вирішення спору шляхом задоволення позову в даному випадку не відбувається зміна належності спірного майна, а захищаються інтереси власника землі, що проявляються щодо відповідача в зобов`язально-правовій формі, а саме - у формі повернення земельної ділянки. Тобто позов, поданий прокурором, є немайновим, оскільки позовні вимоги не направлені на «збагачення» позивача, яке можна оцінити вартісно. Така правова позиція узгоджується з висновком об`єднаної палати Касаційного господарського суду, викладеним у постанові від 02.12.2020 у справі № 905/105/20. Отже, позовні вимоги про скасування державної реєстрації речових прав у Державному реєстрі речових прав, зобов`язання повернути земельну ділянку, скасування державної реєстрації земельної ділянки у Державному земельному кадастрі відносяться до вимог немайнового характеру. Крім того, Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду враховує, що згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету ("Креуз проти Польщі", № 28249/95 від 19.06.2001). 
Ухвалою судді Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 14 липня 2023 року позовну заяву повернуто як неподану у зв`язку із неусуненням недоліків.
В апеляційній скарзі представник Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра просить скасувати ухвалу суду та справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. Вважає, що судом не прийнято до уваги, що в даному випадку позов прокурором поданий про повернення ділянки власнику майна від незаконного володільця у зв`язку з тим, що право власності на спірне майно земельну ділянку набуто не у спосіб, передбачений законом, та поза волі власника такого майна. В разі вирішення спору шляхом задоволення позову в даному випадку не відбувається зміна належності спірного майна.
Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Згідно із ч. 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.
У ч.2 ст. 369 ЦПК України зазначено, що апеляційні скарги на ухвали суду про повернення заяви позивачеві розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Зважаючи, що по даній справі оскаржується ухвала суду про повернення заяви позивачеві і справа не відноситься до справи, яка не підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін. 
Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Повертаючи позовну заяву позивачеві як неподану, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не усунуто недоліки, а саме: не зазначено ціну позову та не надано докази про сплату судового збору за вимогу майнового характеру- повернення майна. 
Такий висновок узгоджується з положеннями цивільного процесуального законодавства та Закону України «Про судовий збір».
Відповідно до п.2 ч.1 ст.176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю такого майна.
Із матеріалів справи вбачається, що позивач просить скасувати державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, зобов`язати відповідача ОСОБА_1 повернути земельну ділянку державі в особі Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області та скасувати державну реєстрацію земельної ділянки у Державному земельному кадастрі.
Майновий позов (позовна вимога майнового характеру) Ї це вимога про захист права або інтересу, об`єктом якої є благо, що підлягає грошовій оцінці. Будь-який майновий спір має ціну. Різновидами майнових спорів є, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми його використання. До позовних заяв немайнового характеру належать вимоги, які не підлягають вартісній оцінці.
Під немайновим позовом слід розуміти вимогу про захист права або інтересу, об`єктом якої є благо, що не піддається грошовій оцінці.
Судовий збір із позовної заяви про визнання права власності на майно, витребування або повернення майна може визначатися з урахуванням вартості спірного майна, лише у позадоговірних зобов`язаннях. Такого висновку дійшла Об`єднана палата Касаційного
господарського суду у складі Верховного Суду у справі № 905/105/20.
При зверненні з позовом прокурор стверджував про немайновий характер спірних правовідносин та сплатив судовий збір у розмірі, встановленому для спорів немайнового характеру.
Предметом позову у даній справі є вимога прокуратури про повернення власником земельної ділянки державі в особі Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області.
Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 22 червня 2023 року власником спірної земельної ділянки є ОСОБА_1 , тобто відповідач у справі.
Отже, позовна вимога про зобов`язання повернути земельну ділянку (у позадоговірних зобов`язаннях) у цьому спорі має майновий характер, оскільки є вимогою про захист права, об`єктом якого є земельна ділянка, тобто майно, що підлягає грошовій оцінці. 
Оскільки в даному випадку мають місце позадоговірні зобов`язання, земельна ділянка знаходиться у власності іншої особи, тому судовий збір з позовної заяви про повернення майна власником визначається з урахуванням вартості спірного майна. Вирішення спору вплине на склад майна сторін спору та змінить власника майна.
За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що прокурор заявив вимогу майнового характеру про повернення майна,яке на праві власності належить іншій особі, і відтак, не сплативши судовий збір у встановленому розмірі, не усунув недоліки позовної заяви, що стало підставою для її повернення.
Враховуючи наведене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
За встановлених обставин підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду першої інстанції не вбачається.
Керуючись ст.ст. 368, 369, 374, 375, 382,384 ЦПК України, апеляційний суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу представника Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра залишити без задоволення.
Ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 14 липня 2023 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: