Ухвала
 
27 вересня 2023 року
м. Київ
справа № 212/8641/20
провадження № 61-13877ск23
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Петрова Є. В., 
розглянувши касаційну скаргу  ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 26 липня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди,
ВСТАНОВИВ:
У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування матеріальних збитків у розмірі 28 131 грн та моральної шкоди в розмірі 20 000 грн, завданої внаслідок залиття квартири, а також 2 800 грн за проведення експертного дослідження.
В обґрунтування позову зазначала, що 30 жовтня 2020 року її квартира була затоплена внаслідок недбалого поводження ОСОБА_2 з опалювальними приборами через що стався витік води з батареї опалювання у квартирі, яка належить відповідачу. Розмір спричиненого збитку складає 58 131 грн, який встановлено експертним шляхом.
Також позивач зазнала моральних страждань. В зв`язку з затопленням квартири,      4 дні була відсутня електроенергія в квартирі ОСОБА_1 . Особливого душевного хвилювання додавав той факт, що нещодавно вона зробила ремонт в квартирі. Внаслідок безвідповідального ставлення відповідача до обов`язків добросусідства, вона змушена була докладати зусиль для нормалізації свого життя та приведення його у звичайне русло.
Відповідач ухиляється, не бажає у добровільному порядку відшкодовувати нанесені збитки та залагодити свою провину. 
Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області рішенням           від 22 березня 2023 року позов задовольнив частково. Стягнув солідарно з            ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування спричиненого матеріального збитку кошти в розмірі 14 450,28 грн, моральної     шкоди - 20 000 грн, витрати на правову допомогу в розмірі 4 000 грн. Вирішив питання щодо розподілу судових витрат.
Дніпровський апеляційний суд постановою від 26 липня 2023 року, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 березня 2023 року задовольнив частково. Змінив рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області       від 22 березня 2023 року у частині розміру спричиненого матеріального збитку та судових витрат. Стягнув солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь              ОСОБА_1 в рахунок відшкодування спричиненого матеріального збитку кошти в сумі 7 040, 28 грн. Вирішив питання щодо судового збору.
У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з касаційною скаргою на постанову Дніпровського апеляційного суду від 26 липня 2023 року, в якій просила скасувати постанову апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки скарга подана на судове рішення у малозначній справі, яке не підлягає касаційному оскарженню.
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8). 
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;          б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Частиною дев`ятою статті 19 ЦПК України передбачено, що для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на           1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» передбачено, що у 2023 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць установлено в розмірі з 01 січня 2023 року (на час подання касаційної скарги) - 2 684 грн. 
Ціна позову у даній справі становить 48 131 грн, що станом на 01 січня 2023 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб                                 (2 684 грн х 100 = 268 400 грн).
Отже, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.
ОСОБА_1 зазначає, що справа становить значний суспільний інтерес, оскільки випадки затоплення квартир є поширеними, а намагання відповідачів уникнути цивільно-правової відповідальності у таких випадках, у тому числі і шляхом зловживання своїми процесуальними правами у суді, досить частими.
Також справа має для заявника виняткове значення, оскільки ОСОБА_1 не має можливості відновити стан квартири, який існував до її затоплення інакше, як шляхом стягнення із відповідачів повного відшкодування збитків та вартості відновлювального ремонту.
Учасники судового процесу мають розуміти, що визначені підпунктом «в» пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України випадки є виключенням із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі потребує належних, фундаментальних обґрунтувань.
З врахуванням наведених доводів, Верховний Суд визнає, що винятки, зазначені у пункті 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, заявником не обґрунтовані.
При цьому, застосування передбаченого законодавством порогу rаtione valoris (ціна позову) для подання скарг до Верховного Суду є правомірною та обґрунтованою вимогою, враховуючи саму суть повноважень Верховного Суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 36.
Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (далі - Суд) згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).
Суд вказує, що важко погодитись з тим, що Верховний Суд, у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволяло йому відфільтровувати справи, що надходять на розгляд до нього, зобов`язаний враховувати помилки, яких припустилися суди нижчої інстанції при визначенні того, чи надавати доступ до нього. Ухвалення іншого рішення могло б суттєво завадити роботі Верховного Суду і унеможливило б виконання Верховним Судом своєї особливої ролі. У практиці Суду вже підтверджувалося, що повноваження Верховного Суду визначати свою юрисдикцію не можуть обмежуватися у такий спосіб (п. 122 рішення у справі «Zubac v. Croatia» (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року.
Верховний Суд зауважує, що застосування критерію малозначності справи в цій справі було передбачуваним, справу розглянули суди двох інстанцій в межах своїх повноважень, заявник не навів виключних обставин, які за положеннями Кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи. 
З урахуванням того, що заявник подав касаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі, яке не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.
За таких обставин не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.
Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд 
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 26 липня           2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                              І. В. Литвиненко  
 
А. І. Грушицький
 
Є. В. Петров