ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4767/23 Справа № 204/3673/20 	  	Головуючий у першій інстанції: Мащук В. Ю. Суддя-доповідач: Красвітна  Т. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 червня 2023 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого –                        Красвітної Т.П., 
суддів:                                Єлізаренко І.А., Свистунової О.В., 
за участю секретаря                 Сахарова Д.О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційним скаргам Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону в інтересах держави, в особі Міністерства оборони України, Квартирно-експлуатаційного відділу м.Дніпро, правонаступником якого є Дніпровське квартирно-експлуатаційне управління, на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16 березня 2023 року по справі за позовом Військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону в інтересах держави, в особі Міністерства оборони України, Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпро, правонаступником якого є Дніпровське квартирно-експлуатаційне управління, до Дніпровської міської ради, треті особи:  ОСОБА_1 , Відділ у м. Дніпро Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, Товариство з обмеженою відповідальністю "Луцький завод "Прогрес" про визнання незаконним та скасування рішення Дніпровської міської ради №184/29 від 31.01.2018 року,– 

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16 березня 2023 року прийнято до свого провадження справу №204/3673/20 за позовною заявою Військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону в інтересах Міністерства оборони України, Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпро до Дніпровської міської ради, треті особи: ОСОБА_1 , Відділ у м. Дніпро Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, Товариство з обмеженою відповідальністю «Луцький завод «Прогрес» про визнання незаконним та скасування рішення Дніпровської міської ради №184/29 від 31.01.2018 року. Закрито провадження у справі за позовною заявою Військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону в інтересах Міністерства оборони України, Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпро до Дніпровської міської ради, треті особи: ОСОБА_1 , Відділ у м. Дніпро Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, Товариство з обмеженою відповідальністю «Луцький завод «Прогрес» про визнання незаконним та скасування рішення Дніпровської міської ради №184/29 від 31.01.2018 року.
В апеляційній скарзі Дніпровська спеціалізована прокуратура у сфері оборони Східного регіону в інтересах держави, в особі Міністерства оборони України, ставить питання про скасування оскаржуваної ухвали та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
В апеляційній скарзі Квартирно-експлуатаційний відділ м.Дніпро, правонаступником якого є Дніпровське квартирно-експлуатаційне управління, ставить питання про скасування оскаржуваної ухвали та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом учасники справи повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України.
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваної ухвали і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Встановлено, що у червні 2020 року Військова прокуратура Дніпропетровського гарнізону в інтересах Міністерства оборони України, Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпро звернулась до суду з позовом, в якому, уточнивши свої позовні вимоги, просила визнати незаконним та скасувати рішення Дніпровської міської ради VII скликання №184/29 від 31.01.2018 “Про передачу земельної ділянки по АДРЕСА_1 у власність гр. ОСОБА_1 , для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)”; стягнути з ДМР на користь Військової прокуратури Південного регіону України судовий збір у розмірі 2102,00 грн.
Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 червня 2020 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження (а.с. 46-47).
Закриваючи провадження, суд апеляційної інстанції виходив з того, що оскільки фактичний суб`єктний склад спору – позивач та відповідач є юридичними особами, його слід розглядати в порядку господарського судочинства.
Однак, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
За ст. 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.
За вимогами частини першої статті 18 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.
З метою якісної та чіткої роботи судової системи міжнародним і національним законодавством передбачено принцип спеціалізації судів.
Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних і юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.
Судова юрисдикція – це інститут права, покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства – цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.
Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожний із процесуальних кодексів встановлює обмеження щодо кола питань, які можна вирішувати у межах відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.
Частиною першою статті 19 ЦПК України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають, зокрема, з цивільних і житлових правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.
Господарський процесуальний кодекс України, також установлює, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності, та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи – підприємці; справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) суб`єктів господарювання та їх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) суб`єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем; вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами; й інші справи у спорах між суб`єктами господарювання (пункти 6, 10, 13, 15 частини першої статті 20 цього Кодексу).
Отже, під час визначення підвідомчості цієї справи необхідно зважати як на суть права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлені вимоги, характер спірних правовідносин, так і на відповідний суб`єктний склад учасників у цій справі.
Згідно із ч. 1,4 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. У випадках, установлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.
Цивільні права та інтереси суд може захистити в спосіб визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (пункт 10 частини другої статті 16 ЦК України). 
В обгрунтування позову позивач, зокрема, посилається на те, що Дніпровською міською радою прийнято рішення №184/29 від 31.01.2018 “Про передачу земельної ділянки по АДРЕСА_1 у власність гр. ОСОБА_1 , для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)”. 
Позовні вимоги про скасування зазначеного рішення Дніпровської міської ради VII скликання №184/29 від 31.01.2018 безпосередньо пов`язані з оспорюванням позивачем права особи на вказану земельну ділянку. Отже, такий приватноправовий спір підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства з огляду на те, що його вирішення впливає на права та обов`язки фізичної особи ОСОБА_1 , а тому суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про підсудність даної справи судам господарської юрисдикції. 
Аналогічні висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 березня 2020 року у справі №688/3440/16 (провадження №14-569цс19).
       В оскаржуваній ухвалі місцевим судом не наведено аналізу предмету спору та змісту позовних вимог. 
Більше того, з Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 15.11.2018 закрито провадження у справі №904/4559/18 за позовом Військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України, м. Дніпро в інтересах держави в особі Міністерства оборони України - орган, уповноважений здійснювати функції з управління об`єктами державної власності, позивач Квартирно-експлуатаційний відділ міста Дніпро до Дніпровської міської ради, м. Дніпро про визнання рішення №184/29 від 31.01.2018 недійсним; третя особа — ОСОБА_1 . Провадження у вказаній господарській справі закрито з підстав, що спір не підлягає розгляду у порядку господарського судочинства; позивачу роз”яснено, що розгляд такого спору віднесено до юрисдикції цивільних судів.
Колегія звертає увагу, що позов у вказаній господарській справі №904/4559/18 заявлений з приводу того ж рішення Дніпровської міської ради №184/29 від 31.01.2018, що і у цивільній справі, яка розглядається. 
Виходячи з викладеного, висновок місцевого суду щодо юрисдикційності цього спору та про закриття провадження у цивільному судочинстві ставить під загрозу сутність гарантованих Конвенцією прав позивача на доступ до правосуддя.

У статті 6 Конвенції закріплено принцип доступу до правосуддя.
Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами ЄСПЛ розуміють здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.
Щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітку фактичну можливість оскаржити діяння, що становить втручання у її права (рішення ЄСПЛ від 04 грудня 1995 року у справі «Белле проти Франції»). 
У рішенні від 17 січня 2013 року у справі «Мосендз проти України» (заява № 52013/08) ЄСПЛ визнав, що заявник був позбавлений ефективного національного засобу юридичного захисту, гарантованого статтею 13 Конвенції, через наявність юрисдикційних конфліктів між цивільними й адміністративними судами (пункти 116, 119, 122-125 рішення).
У рішенні від 21 грудня 2017 року у справі «Шестопалова проти України» (заява № 55339/07) ЄСПЛ зробив висновок, що заявниця була позбавлена права на доступ до суду всупереч пункту 1 статті 6 Конвенції, оскільки національні суди надавали їй суперечливі роз`яснення щодо юрисдикції  (пункти 13, 18, 24 рішення). 
Виходячи з викладеного, колегія дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування ухвали про закриття провадження у справі з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду у відповідності до положення ст. 379 ЦПК України. 
Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 379, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, –

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону в інтересах держави, в особі Міністерства оборони України, Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпро, правонаступником якого є Дніпровське квартирно-експлуатаційне управління,  – задовольнити. 
Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16 березня 2023 року – скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду. 

Головуючий                                                                        Т.П. Красвітна

Судді                                                                                І.А. Єлізаренко
                                                                               
                                                                                       О.В. Свистунова