Дата документу 30.08.2023 Справа № 334/665/20

Запорізький Апеляційний суд

 
ЄУН 334/665/20	Головуючий у 1-й інстанції Козлова Н.Ю. Повний текст рішення складено 31.01.2023 року.	
Пр. № 22-ц/807/957/23	Суддя-доповідач Гончар М.С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 серпня 2023 року                                                м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді (судді-доповідача)                Гончар М.С.
суддів                                                Маловічко С.В., Подліянової Г.С.,
за участю секретаря                                        Книш С.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального підприємства «Водоканал» на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 31 січня 2023 року у справі за позовом Комунального підприємства «Водоканал» (далі – КП «Водоканал») до  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як правонаступників ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення боргу за централізоване водопостачання і водовідведення

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2020 року КП «Водоканал» звернулося до суду із вищезазначеним позовом до  ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (т.с. 1 а.с. 4-11), в якому просило стягнути з відповідачів солідарно борг за централізоване водопостачання і водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 за період з 01.12.2013 року по 31.12.2019 року у сумі 26600,44 грн., а також стягнути понесені судові витрати в розмірі 2102,00 грн.
В обґрунтування позов КП «Водоканал» зазначало, що відповідачі користуються послугами, але не виконують зобов`язання у повному обсязі, внаслідок чого виник борг. На підтвердження своїх доводів щодо боргу відповідачів, позивач надав суду розрахунок боргу за надані послуги, з якого вбачається, що нараховано за період з 01.06.2013 року по 31.12.2019 року 27093,24 грн.; сплачено усього за період з 01.06.2013 року по 31.12.2019 року 492,80 грн.; заборгованість до стягнення за період 01.12.2013 року по 31.12.2019 року 26600,44 грн. (а.с. 5-6).
В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції Козлову Н.Ю. (т.с. 1 а.с. 12). Ухвалою суду першої інстанції від 11.02.2020 року (т.с. 1 а.с. 14) провадження у цій справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 31 січня 2023 року (т.с. 1 а.с. 122-124) у задоволенні позовних вимог КП «Водоканал» у цій справі відмовлено. 
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, позивач КП «Водоканал» у своїй апеляційній скарзі (т.с. 1 а.с. 131-138) просило рішення суду першої інстанції у цій справі скасувати та прийняти нове рішення, яким стягнути солідарно з  ОСОБА_2 ,  ОСОБА_4  та ОСОБА_5  на користь КП «Водоканал» заборгованість за централізоване водопостачання і водовідведення у сумі 26600,44 грн. та судові витрати у вигляді судового збору з подання позовної заяви до суду першої інстанції 2102,00 грн. та судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 3153,00 грн. 
В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Маловічко С.В. та Подліянову Г.С. (т.с. 1 а.с. 139). Ухвалою апеляційного суду (а.с. 151) клопотання КП «Водоканал» про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 31 січня 2023 у цій справі задоволено, поновлено КП «Водоканал» строк на апеляційне оскарження рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 31 січня 2023 року у цій справі, апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 10 квітня 2023 року, провадження у даній справі зупинено (т.с. 1 а.с. 154) до залучення у справіправонаступниківвідповідача ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Витребувано для долучення до матеріалів цієї справи у приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Філіпової Л.П. фотокопію спадкової справи, заведеної після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який був зареєстрований за адресою:  АДРЕСА_2  (т.с. 1 а.с. 154).
На виконання вищезазначеної ухвали приватним нотаріусом у встановлений апеляційним судом строк поштою надано фотокопію вищезазначеної спадкової справи (а.с. 165-197, яка фактично надійшла 02.05.2023 року), з якої вбачається, що після смерті ОСОБА_3  є 4 (чотири) спадкоємці першої черги за законом: -  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , - дружина, яка своєчасно подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини (а.с.167), -  ОСОБА_6 ,  ІНФОРМАЦІЯ_5 – дочка, яка своєчасно подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини (а.с. 84), - ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_6 , - син, який своєчасно відмовився від прийняття спадщини на користь дочки спадкодавця –  ОСОБА_2  (а.с.189), -  ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , (т.с. 1 а.с. 167) – мати, проте, яка заяви про прийняття спадщини не подавала у встановлений законом строк і у матеріалах цієї справи відсутні докази прийняття нею спадщини також після смерті сина також у порядку ст. 1268 ч. 3 ЦК України. При вищевикладених обставинах, лише ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_4 та   ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_5 вважаються такими, що прийняли спадщину після смерті спадкодавця ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
03 травня 2023 року ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою у справі поновлено та з урахуванням конкретних обставин цієї справи (наявності спадкових відносин) призначено до розгляду у судове засідання із повідомленням учасників цієї справи (т.с. 1 а.с. 198), копію цієї ухвали також разом із копіями рішення суду, апеляційної скарги та ухвали про відкриття апеляційного провадження у цій справі надіслати ОСОБА_1  ( АДРЕСА_3 ), яка не є учасником цієї справи, але питання про залучення якої у тому числі в якості правонаступника відповідача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , має вирішуватись апеляційним судом у вищезазначеному судовому засіданні у цій справі.
Ухвалою апеляційного суду (т.с. 1 а.с. 240) залучено до участі у цій справі: 1)  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 та 2)  ОСОБА_8 ,  ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП  НОМЕР_2 , адреса:  АДРЕСА_1 , як правонаступників відповідача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер  ІНФОРМАЦІЯ_1 . Роз`яснено правонаступникам відповідача їх право надати апеляційному суду відзив на вищезазначену апеляційну скаргу позивача у цій справі протягом 15-днів з дня отримання копії цієї ухвали. 
Представникові КП «Водоканал» Панаріній А.О. (т.с. 1 а.с. 232) у судовому засіданні в порядку ст. 12 ч. 5 ЦПК України роз`яснено право відмовитись (не відмовитись) від позовних вимог до вищезазначених правонаступників відповідача ОСОБА_3 , який помер після відкриття провадження у цій справі судом першої інстанції, через неналежність їх, як відповідачів у цій справі, якщо позивач КП «Водоканал» визнає той факт, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідач ОСОБА_3 в період нарахування вищезазначеної заборгованості по квартирі АДРЕСА_4 , в яку надавались послуги позивачем, не був власником останньої, в ній не був зареєстрований та фактично не проживав. 
На що представник КП «Водоканал» Панаріна А.О. повідомила апеляційному суду, що вона для відмови від позовних вимог позивача у цій частині у цій справі має отримати у позивача іншу довіреність, оскільки за чинною довіреністю у цій справі у неї є всі права позивача, за виключенням укладення мирової угоди, повної або часткової відмови від позовних вимог, визнання позову (т.с. 1 а.с. 232), але вона спробує отримати іншу довіреність до наступного судового засідання у цій справі.
18.08.2023 року КП «Водоканал» через іншого представника – Кузьменко К.В. подало апеляційному суду додаткові письмові пояснення у цій справі (т.с. 2 а.с. 17-20), за змістом яких: позивач не вважає за доцільне відмовлятись від будь-яких позовних вимог у цій справі у тому в частині, оскільки суд має сам у цій справі визначитись із належністю (неналежністю) відповідачів та вирішити справу по суті. 
У дане судове засідання належним чином, з додержанням вимог ЦПК України повідомлені апеляційним судом про дату, час і місце розгляду цієї справи, у тому числі відповідач  ОСОБА_1  через свого представника – адвоката Богославського В.А., що узгоджується із вимогами ст. 130 ч. 5 ЦПК України, всі інші відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в порядку ст. 128 ч. 8 ЦПК України (конверти із судовими повістками на ім`я відповідачів повернулись на адресу апеляційного суду без вручення із відмітками поштового відділення «адресат відсутній» т.с. 1 а.с. 243-245, т.с. 2 а.с. 1-6, 8-10), всі учасники цієї справи не з`явились, окрім представника позивача КП «Водоканал» - Кузьменко К.В. (т.с. 1 а.с. 138) та представника ОСОБА_1 , як правонаступника відповідача ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , - адвоката Богославського В.А. (т.с. 1 а.с. 233), про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали. 
За змістом ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом. Крім того, в силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на рішення першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів із дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.
При вищевикладених обставинах, на підставі ст. ст. 371-372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив розглядати дану справу у даному судовому засіданні за відсутності всіх учасників цієї справи, що не з`явились, за присутності представника позивача КП «Водоканал» - Кузьменко К.В. (т.с. 1 а.с. 138) та представника ОСОБА_1 , як правонаступника відповідача ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , - адвоката Богославського В.А. (т.с. 1 а.с. 233).
Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.
Заслухавши у даному судовому засіданні доповідь судді – доповідача, пояснення учасників цієї справи, що з`явились, зокрема: представника позивача КП «Водоканал» - Кузьменко К.В., яка у тому числі на запитання апеляційного суду зазначала, що правом позивача є визначати відповідача у цій справі за своїм позовом, а обов`язок суду – встановлювати належність (неналежність) цих відповідачів, тому позивач у цій справі від своїх позовних вимог до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як правонаступників відповідача ОСОБА_3 , який помер вже після відкриття провадження у цій справі10.04.2021 року, не відмовляється, але визнає, що останній дійсно не є власником квартири, не був зареєстрований та не проживав за адресою, по якій стягується борг у цій справі, в період нарахування останнього, однак, нарахування плати за послуги позивача здійснювалось по квартирі відповідачів - АДРЕСА_4 правильно - на 4 осіб, серед яких 1 (одна) зареєстрована неповнолітня дитина, яка не могла бути залучена до участі у цій справі в якості самостійного відповідача та за яку мають сплачувати її законні представники – інші відповідачі у цій справі; дійсно жодних проплат з боку відповідачів на користь позивача з червня 2013 року по грудень 2019 року немає, проплата 492,80 грн. у розрахунку позивача не стосується погашення заборгованості за цей період, а за минулий, що позивач визнає, надати апеляційному суду у даному судовому засіданні розрахунок боргу відповідачів за період 3 (три) роки в межах позовної давності з дати звернення до суду у лютому 2020 року не може, такий розрахунок робить бухгалтерія і для цього потрібний час, але відкладати розгляд цієї справи не просить, - представника ОСОБА_1 , як правонаступника відповідача ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , - адвоката Богославського В.А., який у тому числі на запитання апеляційного суду наполягав на тому, що його клієнтка є неналежним відповідачем у цій справі, як і її померлий чоловік, який не є власником, не був зареєстрований та не проживав у вищезазначеній квартирі відповідачів в період нарахування вищезазначеного боргу відповідачів, а був зареєстрований за іншою адресою: АДРЕСА_2 та проживав з іншою дружиною, а тому він був неналежним відповідачем у цій справі та у задоволенні позовних вимог позивача у цій справі до неї (іншої дружини) слід відмовити у повному обсязі, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга позивача КП «Водоканал» у цій справі підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ст. 367 ч. 4 ЦПК України). Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення і ухвалити …нове рішення. В силу вимог ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення …та ухвалення нового рішення …є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Згідно із ст. 258 ч. 1 п. 2, 3 ЦПК України судовими рішеннями є рішення, постанови. За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.
Встановлено, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову позивача у цій справі у повному обсязі, керувався ст.ст. 509, 525 - 526, 610 ЦК України, ст. ст. 10, 12 - 13, 19, 43, 44, 49, 76-83, 133, 141, 258-260, 263-265, 274-279, 280-284, 352, 354 ЦПК України та виходив із відсутності правових підстав для задоволення позову КП «Водоканал» до ОСОБА_3 (помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтво про смерть, копія т.с. 1 а.с. 72),  ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення боргу по оплаті за централізоване водопостачання і водовідведення; питання позовної давності не розглядалося з огляду на відмову у позові за недоведеністю.
Оскільки, звертаючись до суду, позивач вказав, що відповідачі користуються послугами, але не виконують зобов`язання у повному обсязі, внаслідок чого виникла заборгованість. На підтвердження своїх доводів щодо заборгованості відповідачів, позивач надав суду розрахунок заборгованості за надані послуги, з якого вбачається, що нараховано за період з 01.06.2013 року по 31.12.2019 року 27093,24 грн.; сплачено усього за період з 01.06.2013 року по 31.12.2019 року 492,80 грн.; заборгованість до стягнення за період 01.12.2013 року по 31.12.2019 року 26600,44 грн. (т.с. 1 а.с. 5-6).
Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». За змістом ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках (стаття 2 Закону). Відповідно до ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг. Виконавцями комунальних послуг є: послуг з постачання та розподілу природного газу-постачальник, який на підставі ліцензії провадить діяльність із постачання природного газу, та оператор газорозподільної системи, до якої приєднані об`єкти газоспоживання споживача; послуг з постачання та розподілу електричної енергії - енергопостачальника бо інший суб`єкт, визначений законом; послуг з постачання теплової енергії - теплопостачальна організація; послуг з постачання гарячої води - суб`єкт господарювання, який є власником (або володіє і користується на інших законних підставах) теплової, тепловикористальної або теплогенеруючої установки, за допомогою якої виробляє гарячу воду, якщо споживачами не визначено іншого постачальника гарячої води; послуг з централізованого водопостачання - суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання; послуг з централізованого водовідведення - суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водовідведення; послуг з поводження з побутовими відходами - суб`єкт господарювання, визначений виконавцем послуг з вивезення побутових відходів у встановленому законодавством порядку.
За змістом ст. ст. 67, 162 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електричну і теплову енергію тощо) визначається за затвердженими у встановленому порядку тарифами.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно із ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» - послуга по централізованому водопостачанню надається своєчасно, безперервно, належної якості та підлягає оплаті.
У відповідності зі ст. ст. 67, 68 ЖК України, оплата за комунальні послуги стягується крім квартирної плати по затвердженим у встановленому законом порядку тарифам і повинна вчасно вноситися споживачем - наймачем і членами його родини, які на підставі ч.1 ст. 64 ЖК України, користуються нарівні з наймачем всіма правами й несуть разом з ними солідарну майнову відповідальність по зобов`язаннях, що випливає з договору житлового наймання.
Разом з тим, відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Згідно із ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.
Відповідно до висновку Верховного Суду України, висловленого у постанові від 20.04.2016 року у справі № 6-2951цс15, хоч у ч. 1 ст. 19 Закону й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26.09.2018 року у справі № 750/12850/16-ц і у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06.11.2019 року у справі № 642/2858/16).
Наявність договірних відносин між сторонами у справі встановлена, а отже не може бути підстав для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч. 1ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Метою договору є забезпечення фіксування тих умов, на які сторони погоджуються для врегулювання своїх взаємних прав і обов`язків щодо обраного ними кола відносин. Умови договору та спосіб його вчинення можуть бути визначені сторонами з урахуванням вимог законодавства та із дозволеним відступом від нього, або на таких саме принципах запропоновані однією із сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав та обов`язків сторін, на боржників покладено певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому відповідає право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) - вимагати сплати грошей за надані послуги.
За положеннями ст. ст.319, 322 ЦК України власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог ст. ст. 67-68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно щомісячно вносити квартирну плату й плату за комунальні послуги за затвердженими в установленому порядку тарифами.
Відповідно до ст. 5 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.
Відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, що визначено ч. 2 ст. 77 ЦПК України. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Ч. 1 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
При зверненні до суду, позивачем пред`явлені вимоги мотивовані тим, що відповідачі є споживачами житлово-комунальних послуг. Судом першої інстанції встановлено та не заперечувалося сторонами по справі, власниками квартири АДРЕСА_4 , є ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_9 (неповнолітня). Отже, враховуючи положення ст. ст. 317, 322, 360 ЦК України власник квартири зобов`язаний нести витрати з її утримання, у тому числі оплачувати комунальні послуги, незалежно від того, проживає він у належній йому квартирі чи ні, якщо він в установленому порядку не відмовився від надання таких послуг (Постанова КЦС ВС від 02.04.2020 року у справі № 757/29813/17-ц). Договір про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення укладено 13.10.2017 року між КП «Водоканал» та ОСОБА_10 (т.с. 1 а.с.65). Уклавши 13.10.2017 договір про послуги з централізованого опалення на умовах, викладених у ньому, сторони тим самим засвідчили свою згоду та взяли на себе зобов`язання виконувати умови, які були в них закріплені. Договір є чинним, на момент розгляду справи докази визнання його недійсності в розрізі положень ст.ст. 76-81 ЦПК України суду відповідачем не надано. 
Як зазначено у відповіді на відзив та не спростовано матеріалами справи, за вищезазначеною адресою нарахування за послуги водопостачання здійснюються за нормами, затвердженими у встановленому порядку, відповідно до кількості осіб, зареєстрованих/проживаючих за вказаною адресою. Таким чином, у зв`язку з відсутністю засобу обліку, розмір нарахувань за користування послугами водопостачання залежить від кількості зареєстрованих осіб (т.с. 1 а.с.61-зворотна сторона). Натомість представником позивача не надано належних доказів зареєстрованих осіб за період нарахування заборгованості за адресою:  АДРЕСА_1 , а саме: з 01.12.2013 року по 31.12.2019 року. Крім того, суд першої інстанції звернув увагу, що у розрахунку заборгованості період заборгованості на суму 27093,24 грн. починається з 06.2013 року, хоча в позовній заяві представник позивача просить стягнути заборгованість, яка починається з 01.12.2013 року по 31.12.2019 року.
На підтвердження своїх доводів стороною позивача надано суду розрахунок заборгованості (.с. 1 а.с.5), який судом не приймається до уваги як належний доказ, оскільки не містить відомостей щодо розміру нарахованих сум, здійснених на кількість зареєстрованих осіб. Так як у судовому засіданні було встановлено, що відповідач ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , не був зареєстрований за адресою вказаною у позовній заяві. Згідно з наданою приватним нотаріусом Філіповою Л.П. копією інформації, ОСОБА_3 в період з 29.08.2008 року по 27.05.2021 року був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (т.с. 1 а.с.111). 
В ухвалі ВССУ від 20.11.2013 року по справі № 6-29503св13 зазначено, що у разі, коли жиле приміщення належить особі на праві приватної власності, то учасником правовідносин з приводу надання житлово-комунальних послуг щодо такого приміщення є саме ця особа (ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Участь інших осіб, які проживають у жилому приміщенні, у таких випадках визначається його власником і обов`язки з оплати вказаних послуг виникають у них лише перед останнім (ст. 156 ЖК України).
Відповідно ч. 2 ст. 48 ЦПК України позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. За змістом ст. 51 ЦПК України належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин. Відповідачем є та зі сторін у процесі, яка вказується позивачем як порушник його права. Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Тому, неналежним відповідачем є особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона повинна відповідати за пред`явленим позовом.
Як випливає зі змісту ст. ст. 51, 175 ЦПК на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. При цьому, суд, при розгляді справи має виходити зі складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. Якщо позивач помилився відносно обов`язку відповідача щодо поновлення порушеного права, суд має виходити із положень ст. 51 ЦПК України та з урахуванням ч. 5 ст. 12 ЦПК України роз`яснити позивачеві право на заміну неналежного відповідача. Таким чином, суд, як орган, на який покладено обов`язок вирішення справи відповідно до закону, має право й зобов`язаний визначити суб`єктний склад учасників процесу залежно від характеру правовідносин і норм матеріального права, які підлягають застосуванню. Це передбачено п. 1 ч. 1 ст. 189 ЦПК та іншими нормами процесуального права, які передбачають заміну неналежного відповідача чи залучення співвідповідачів. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. З аналізу наведеної статті слідує, що законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас, якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє. Тобто ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. Подання позивачем такого клопотання свідчить, що він не лише згідний, але й просить про заміну неналежного відповідача належним.
До суду клопотання про заміну неналежного відповідача належним з боку КП «Водоканал» не надходило. З урахуванням принципу диспозитивності суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи. Пленум Верховного Суду України у п. 8 постанови від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснив, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ст. 33 ЦПК. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Пред`явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови у позові, що не позбавляє позивача права пред`явити позов до належного відповідача.
Проте із такими висновками суду першої інстанції у цій справі погодитись не можна з таких підстав.
Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України – питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду. Рішення суду першої інстанції вимогам ст. ст. 263-264 ЦПК України у цій справі не відповідає.
Так, апеляційним судом встановлено, що суд першої інстанції розглядав дану справу та ухвалив оскаржуване рішення з померлим  ІНФОРМАЦІЯ_1  (т.с. 1 а.с. 72) після відкриття провадження у цій справі 11.02.2020 року (т.с. 1 а.с. 145) відповідачем ОСОБА_3 , хоча правовідносини у цій справі є майновими та допускають правонаступництво і суд першої інстанції ще на стадії розгляду цієї справи мав вирішити питання про залучення у цій справі правонаступників цього відповідача – дружину ОСОБА_1 та дочку ОСОБА_2 (останні були залучені до участі у цій справі лише на стадії апеляційного перегляду цієї справи, ухвала апеляційного суду від 31.05.2023 року - т.с. 1 а.с. 240), що є порушенням норм процесуального права з боку суду першої інстанції та є обов`язковою підставою в силу вимог ст. ст. 55, 374 ч. 3 п. 3 ЦПК України для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції у цій справі апеляційним судому повному обсязі з ухваленням нового судового рішення (прийняття постанови) по суті позовних вимогу цій справі вже із залученням цих правонаступників цього відповідача.
Дійсно в силу вимог ЦПК України правом позивача КП «Водоканал» є визначення конкретних відповідачів за своїм вищезазначеним позовом у цій справі та зокрема ОСОБА_3 .
Проте, обов`язком суду цій справі (ст. 264 ЦПК України) є перевіряти та встановлювати саме належність (неналежність) у тому числі цього відповідача у цій справі.
Оскільки, хоча позивач КП «Водоканал» у цій справі (у тому числі після роз`яснення його представникові у судовому засіданні 31.05.2023 року апеляційним судом права в порядку ст. 12 ч. 5 ЦПК України такого права) й не відмовився від своїх позовних вимог у цій справі до відповідача ОСОБА_3 , який помер після відкриття провадження у цій справі, та відповідно до його правонаступників - ОСОБА_1 і ОСОБА_2 у тому числі, про солідарне стягнення з нього боргу по квартирі АДРЕСА_4 за період з 01.12.2013 року по 31.12.2019 року у сумі 26600,44 грн., та відповідно, апеляційний суд має переглядати дану справу в апеляційному порядку у цій справі у цій частині саме по суті, оскільки, підстави для закриття провадження у цій справі у цій частині на підставі ст. 255 ч. 1 п. 4 ЦПК України відсутні.
Проте, апеляційним судом встановлено на підставі належних, допустимих у цій справі доказів сторін та учасниками цієї справи, що з`явились у дане судове засідання, фактично визнано (ст. 82 ч. 1 ЦПК України), що ОСОБА_3 не є власником (інформація від 11.04.2023 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право спільної сумісної власності,  ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_11 - т.с. 1 а.с. 158-159, отримана апеляційним судом в порядку ст. 81 ч. 7 ЦПК України на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України з метою повного та всебічного апеляційного перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі), не був зареєстрований і не проживав у період надання позивачем з послуг з централізованого водопостачання і водовідведення та нарахування заборгованості позивачем КП «Водоканал» за вищезазначений період з 01.12.2013 року по 31.12.2019 року за адресою: АДРЕСА_1 (належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні) та, відповідно, він не може бути і не є належним відповідачем у цій справі, як і його правонаступники - спадкоємці за законом першої черги – дружина ОСОБА_1 та дочка ОСОБА_2 його спадщини за іншою адресою та іншого майна (наявність іншого майна у спадкодавця учасниками цієї справи не спростовується, підтверджується матеріалами спадкової справи т.с. 1 а.с. 165-197), оскільки син ОСОБА_5 своєчасно відмовився від своєї частки спадщини на користь сестри – ОСОБА_2 , докази того, що мати померлого ОСОБА_7 , 1936 р.н., зверталась до нотаріуса за прийняттям спадщини після сина чи прийняла спадщину в порядку ст. 126689 ч. 3 ЦПК України у матеріалах спадкової та цієї справи відсутні).
А тому у задоволенні позовних вимог КП «Водоканал» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як правонаступників  ОСОБА_3 , який помер  ІНФОРМАЦІЯ_1 , про стягнення боргу за централізоване водопостачання і водовідведення за період з 01.12.2013 року по 31.12.2019 року у сумі 26600,44 грн. слід відмовити у цій справі у повному обсязі саме через неналежність відповідача.
В іншій частині позовні вимоги КП «Водоканал» до інших відповідачів: ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення боргу за централізоване водопостачання і водовідведення за період з 01.12.2013 року по 31.12.2019 року на загальну суму 26600,44 грн. слід задовольнити лише частково:
- лише в межах 3 (три) - річного строку позовної давності з 01.02.2017 року (враховуючи дату звернення позивача до суду із вищезазначеним позовом у цій справі - 07.02.2020 року (т.с. 1 а.с. 4, та строк сплати щомісячної плати – до відповідного числа наступного місяця, а не поточного) по 31.12.2019 року (в межах позовних вимог позивача – т.с. 1 а.с. 4-5, ст. ст. 13 ч. 1, 367 ч. 6 ЦПК України),
- з урахуванням заяви відповідача ОСОБА_2  про застосування позовної давності у цій справі у суді першої інстанції (т.с. 1 а.с. 45-46), 
- на загальну суму 18792,17 грн. (розрахунок: місячне нарахування за лютий 2017 року 414,59 грн. + місячне нарахування за березень 2017 року 458,50 грн. + місячне нарахування за квітень 2017 року 464,44 грн. …+ місячне нарахування за грудень 2017 року 483,99 грн. … + місячне нарахування за січень 2018 року 497,30 грн. …+ місячне нарахування за грудень 2018 року 592,93 грн. + місячне нарахування за січень 2019 року 592,10 грн..+ місячне нарахування за грудень 2019 року 592,10 грн. (т.с. 1 а.с. 6)),
- через наявність відкритого особового рахунку № НОМЕР_3 по оплаті послуг позивача по вищезазначеній квартирі саме на ім`я ОКН - відповідача ОСОБА_2 (т.с. 1 а.с. 5),
- наявність фактичних відносин споживання відповідачами послуг позивача спочатку та у тому числі та у подальшому на підставі письмового договору з 13.10.2017 року між КП «Водоканал» з ОСОБА_2 про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення по вищезазначеній квартирі (т.с. 1 а.с. 65-67), 
- в якому у тому числі перелічені всі споживачі цієї квартири (т.с. 1 а.с. 65 зворот), а саме: ОКН – 1. ОСОБА_6 , 2. мати – ОСОБА_4 , 3. брат – ОСОБА_5 , неповнолітня донька – ОСОБА_9 ,  ІНФОРМАЦІЯ_8 , 
- оскільки, нарахування плати здійснювалось позивачем по особовому рахунку саме на вищезазначених 4-х зареєстрованих осіб, у тому числі на вищезазначену неповнолітню особу, незалежно від права власності на квартиру, оскільки, в силу вимог ст. 64 ЖК України (Права і обов`язки членів сім`ї наймача) члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї;
- матеріали цієї справи не містять доказів сплати відповідачами у добровільному порядку повністю чи частково вищезазначеного боргу перед позивачем після подачі позову до суду у цій справі і до станом на час перегляду цієї справи апеляційним судом.
В іншій частині позовних вимог позивача до цих відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за період з 06.2013 року по 01.2017 року слід відмовити саме через сплив позовної давності, оскільки:
-право позивача КП «Водоканал» з боку цих відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 порушено при вищевикладених встановлених апеляційним судом фактичних обставинах цієї справи,
-в силу вимог ст. 267 ч.ч.3,4 ЦПК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові, 
-матеріали цієї справи не містять доказів наявності підстав, передбачених ст. 264 ЦК України, які б свідчили про переривання строку перебігу позовної давності для стягнення вищезазначеної заборгованості відповідачів перед позивачем у цій справі взагалі,
-так як, апеляційним судом встановлено, що згідно із наданим позивачем у цій справі розрахунком заборгованості (т.с. 1 а.с. 5) дійсно жодних проплат з боку відповідачів на користь позивача з червня 2013 року по грудень 2019 року немає, та як проплата 492,80 грн. у розрахунку позивача не стосується погашення заборгованості за цей період, а за минулий, що підтверджується саме цим розрахунком (колонка «зараховано в погашення минулого періоду» -492,80 грн., колонка «зараховано в погашення поточного періоду» - 00,00 грн.). 
При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги позивача КП «Водоканал» лише частково ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, а рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам щодо його законності і обґрунтованості.
За таких обставин, апеляційну скаргу КП «Водоканал» слід задовольнити частково, рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 31 січня 2023 року у цій справі слід скасувати, ухвалити у цій справі нове судове рішення (прийняти постанову), якою позов КП «Водоканал» задовольнити частково, стягнути солідарно з ОСОБА_2 ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь КП «Водоканал» борг за централізоване водопостачання і водовідведення з 01.02.2017 року по 31.12.2019 року 18792,17 грн., в іншій частині позовних вимог слід відмовити. 
Крім того, в силу вимог ст. 141 ч. ч. 1, 13 ЦПК України з ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь КП «Водоканал» слід стягнути судові витрати, пов`язані із розглядом цієї справи судами першої та апеляційної інстанції, у вигляді судового збору у розмірі у розмірі 3712,45 грн. (розрахунок: судовий збір за позов у суді першої інстанції 2102,00 грн. (розрахунок: 1125,80 грн. (т.с. 1 а.с.1) +176,20 грн. (т.с. 1 а.с. 2) + 800,00 грн. (т.с. 1 а.с. 3) + судовий збір за апеляційну скаргу 3153,00 грн. (т.с. 2 а.с. 135) = 5255,00 грн. *сума задоволених вимог 18792,17 грн. /сума заявлених позовних вимог 266700,44 грн.) по 1237,48 грн. (розрахунок: 3712,45 грн. /3 особи) з кожного із відповідачів окремо. 
Керуючись ст. ст. 12-13, 81-82, 89, 367-368, 372, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Водоканал» задовольнити частково.
Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 31 січня 2023 року у цій справі скасувати.
Ухвалити у цій справі нове судове рішення (прийняти постанову).
Позов Комунального підприємства «Водоканал» задовольнити частково.
Стягнути солідарно з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_4 (РНОКПП невідомий), ОСОБА_5 (РНОКПП невідомий) на користь Комунального підприємства «Водоканал» (ЄДРПОУ 03327121) борг за централізоване водопостачання і водовідведення з 01.02.2017 року по 31.12.2019 року 18792,17 грн. 
В іншій частині позовних вимог відмовити. 
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_4 (РНОКПП невідомий), ОСОБА_5 (РНОКПП невідомий) на користь Комунального підприємства «Водоканал» (ЄДРПОУ 03327121) судові витрати, пов`язані із розглядом цієї справи судами першої та апеляційної інстанції, у вигляді судового збору у розмірі у розмірі 3712,45 грн. по 1237,48 грн. з кожного із відповідачів окремо. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови.
Повний текст постанови апеляційним судом у цій справі складений 04.09.2023 року.

Головуючий суддя	Суддя	Суддя	
Гончар М.С. 	Маловічко С.В.	Подліянова Г.С.