справа № 761/14537/15-ц
головуючий у суді І інстанції Юзькова О.Л.
провадження № 22-ц/824/3431/2023
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.

ПОСТАНОВА
Іменем України 
 
19 липня 2023 року                                                             м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді-доповідача Мостової Г.І., 
суддів Березовенко Р.В., Лапчевська О.Ф.,
за участі секретаря судового засідання: Сердюк К.О., 
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника Акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» - адвоката Шабанова Сергія Валерійовича на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 01 червня 2022 року 
у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії та рішення державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Шеремета Олександра Вікторовича, заінтересована особа (боржник): Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит», про визнання протиправним та скасування повідомлення про повернення стягувачу без прийняття до виконання виконавчого листа № 761/14537/15-ц від 20 вересня 2021 року, зобов`язання вчинити дії, -
в с т а н о в и в :
У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва зі скаргою в порядку судового контролю за виконанням судових рішень, у якій просив суд:
визнати протиправним та скасувати рішення державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Шеремета Олександра Вікторовича від 27 вересня 2021 року у формі повідомлення про повернення стягувачу без прийняття до виконання виконавчого листа № 761/14537/15-ц, виданого 20 вересня 2021 року Шевченківським районним судом міста Києва; 
зобов`язати Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) прийняти до виконання виконавчий лист № 761/14537/15-ц, виданий 20 вересня 2021 року Шевченківським районним судом міста Києва, відкрити виконавче провадження та вчинити усі необхідні та передбачені законом виконавчі та інші дії, спрямовані на своєчасне та в повному обсязі виконання постанови Верховного Суду від 01 вересня 2021 року в цивільній справі № 761/14537/15-ц;
зобов`язати Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у десятиденний строк повідомити суд та ОСОБА_1 про виконання ухвали, постановленої у справі за цією скаргою; розподілити судові витрати у справі відповідно до приписів статті 452 ЦПК України.
Скарга обґрунтована тим, що постановою Верховного Суду від 01 вересня 2021 року у справі № 761/14537/15-ц стягнуто з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 450 грн. Відповідний виконавчий лист від 20 вересня 2021 року видано Шевченківським районним судом міста Києва та в установленому порядку пред`явлено стягувачем на примусове виконання до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Проте, повідомленням державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Шеремета О.В. від 27 вересня 2021 року указаний виконавчий лист повернуто стягувачу без прийняття до виконання на підставі пункту 4 частини 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження». За вказаних обставин стягувач був змушений звернутися до суду зі скаргою.
 
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 01 червня 2022 року скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Шеремета О.В. від 27 вересня 2021 року у формі повідомлення про повернення стягувачу без прийняття до виконання виконавчого листа № 761/14537/15-ц, виданого 20 вересня 2021 року Шевченківським районним судом міста Києва.
 
Зобов`язано Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) прийняти до виконання виконавчий лист № 761/14537/15-ц, виданий 20 вересня 2021 року Шевченківським районним судом міста Києва, відкрити виконавче провадження та вчинити усі необхідні та передбачені законом виконавчі та інші дії, спрямовані на своєчасне та в повному обсязі виконання постанови Верховного Суду від 01 вересня 2021 року у цивільній справі № 761/14537/15-ц.
Стягнуто з Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 2000  грн.
У задоволенні іншої частини скарги відмовлено.
Ухвала мотивована тим, що виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 18 грудня 2015 року № 230 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та делегування повноважень ліквідатора банку». Виконавчий лист від 20 вересня 2021 року видано на виконання постанови Верховного Суду саме про стягнення судових витрат. Сплата судових витрат не є зобов`язанням у розумінні цивільного матеріального права, а є процесуальним обов`язком учасника справи, а отже на такі правовідносини не поширюються обмеження щодо виконання неплатоспроможними банками своїх зобов`язань, встановлені нормами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
 
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, представник АТ «Банк «Фінанси та Кредит» - адвокат Шабанов С.В. подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні скарги.
Апеляційна скарга обгрунтована тим, що для правовідносин, що виникають під час тимчасової адміністрації банку або ліквідації банку, яку здійснює уповноважена особа фонду, пріоритетними є норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
Відтак, станом на момент звернення стягувача - ОСОБА_1 із скаргою на дії та рішення державного виконавця до суду щодо АТ «Банк «Фінанси та Кредит» було розпочато процедуру ліквідації.
При постановленні оскаржуваної ухвали Шевченківським районним судом міста Києва не було враховано висновки Верховного Суду, у подібних правовідносинах, які викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 у справі № 910/7983/17, постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 761/35552/14-ц.
Судові рішення, боржником у яких виступає банк, що знаходиться в процедурі ліквідації, підлягають виконанню у спеціальному порядку, відмінному від встановленого Законом України «Про виконавче провадження».
 
Від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому він заперечує проти задоволення апеляційної скарги.
Відзив обґрунтовано тим, що судові витрати не можуть вважатися «кредиторською вимогою» у розумінні Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
 
ОСОБА_1  у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги. 
Представник АТ «Банк «Фінанси та Кредит» у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Виходячи з положень статті 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у т. ч. правом визначити свою участь в судовому засіданні, а з огляду на положення статті 372 ЦПК України явка до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою.
Зважаючи на вимоги частини 9 статті 128, частини 5 статті 130, частини 2 статті 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.
 
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, дійшла висновку про таке.
20 вересня 2021 року Шевченківським районним судом міста Києва видано виконавчий лист на примусове виконання постанови Верховного Суду від 01 вересня 2021 року у справі № 761/14537/15-ц про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2450 грн, який в установленому законом порядку пред`явлено стягувачем до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с. 5).
Повідомленням державного виконавця від 27 вересня 2021 року вказаний виконавчий лист повернуто стягувачу без прийняття до виконання на підставі пункту 4 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 6).
На підставі постанови Правління Національного банку України від 17 грудня 2015 року № 898 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 18 грудня 2015 року № 230 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та делегування повноважень ліквідатора банку» (а.с. 25).
Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження» (далі - Закон, у редакції станом на час виникнення спірних правовідносин - повернення виконавчого листа стягувачу).
Згідно з частиною 1 статті 5 Закону примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Відповідно до частини 1, пункту 1 частини 2 статті 18 Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо НБУ прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника (пункт 4 частини 4 статті 4 Закону).
У постанові Верховного Суду від 16 квітня 2018 року у справі № 910/11908/16 викладений висновок про те, що наявність норми пункту 4 частини 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», якою передбачено повернення стягувачу без прийняття до виконання виконавчого документу, якщо Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника, не може суперечити принципу верховенства права, меті й завданням цивільного судочинства, які спрямовані на захист порушеного права та виконання остаточного судового рішення. 
Виконавчий лист від 20 вересня 2021 року у справі № 761/14537/15-ц видано на виконання постанови Верховного Суду про стягнення судових витрат. 
Апеляційний суд погоджується із судом першої інстанції, який відхилив посилання боржника на правову позицію, викладену в постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 лютого 2021 року у справі № 381/622/17 щодо виконання судових рішень про стягнення коштів за договором банківського вкладу, оскільки висновки, які викладені у цій постанові не є релевантними до справи № 761/14537/15-ц і не можуть братися до уваги судом. 
Предметом стягнення за виконавчим листом від 20 вересня 2021 року у справі № 761/14537/15-ц є не кошти банківського вкладу чи гарантованого відшкодування, а судові витрати, сплата яких відповідно до визначеного судом розподілу є процесуальним обов`язком учасника справи і не може вважатися «кредиторською вимогою» в розумінні Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції викладені в оскаржуваному рішення ґрунтуються на вимогах закону та відповідають обставинам справи.
 
Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому цю ухвалу необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанцій не спростовують.
 
Щодо судових витрат.
Оскільки судове рішення залишено без змін, а апеляційна скарга без задоволення, то судовий збір за подання апеляційної скарги не відшкодовується та покладається на особу, яка подала апеляційну скаргу.
 
У своєму відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить прийняти докази на підтвердження витрат на правову допомогу та врахувати такі під час здійснення розподілу судових витрат.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу адвоката, у зв`язку з переглядом цієї справи у суді апеляційної інстанції, до указаного відзиву ОСОБА_1 надано копії:
договору про надання правничої допомоги від 30 березня 2021 року № 5302/21, укладений між АБ «Арсена Маринушкіна» та  ОСОБА_1 , пунктом 4.4 якого визначено, що сторони домовилися, що для цілей цього договору умовною одиницею при оцінці вартості професійної правничої (правової) допомоги, є нормо-година, вартість якої протягом першого року дії договору встановлюється у розмірі 800 грн.
 
додаткової угоди № 59 до договору про надання правничої допомоги від 30 березня 2021 року № 5302/21 та детального опису (акт) наданої правової допомоги, відповідно до яких адвокати АБ «Арсена Маринушкіна», надаючи ОСОБА_1 професійну правничу допомогу у цій справі під час її розгляду в апеляційній інстанції за вказаним договором, витратили 3 годин роботи на загальну суму 2 400 грн.
 
Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України у резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування судового рішення, та розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Надані заявником докази є належними та допустимими доказами понесення  ОСОБА_1  витрат на правову допомогу, які у встановленому законом порядку (стаття 81 ЦПК України) не спростовані апелянтом.
Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 137 ЦПК України). 
Апелянтом не заявлено про не співмірність розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а у суду відсутні підстави з власної ініціативи вирішувати питання про зменшення розміру заявлених судових витрат, які підтверджені належними доказами, які наявні у матеріалах справи.
Виходячи з принципів розумності та справедливості, складності справи та її значення для ОСОБА_1 , апеляційний суд вважає визначений заявником розмір витрат на правову допомогу у розмірі 2 400 грн на стадії апеляційного провадження обґрунтованим та доведеним, а тому указані витрати підлягають до стягнення з АТ «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_1 у заявленому розмірі.
 
Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» - адвоката Шабанова Сергія Валерійовича залишити без задоволення.
 
Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 01 червня 2022 року залишити без змін.
 
Стягнути з Акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 400 грн.
 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.   

 
 
Головуючий                                                                    Г.І. Мостова
 
Судді                                                                                         Р.В. Березовенко
 
                                                                                          О.Ф. Лапчевська