КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
       
єдиний унікальний номер справи: №758/1244/18
номер провадження №22-ц/824/1020/2023
 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М                            У К Р А Ї Н И
 
30 червня 2023 року                                                                           м. Київ
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних прав:
судді - доповідача                    Білич І.М.
                     суддів                                        Мостова Г.І.., Слюсар Т.А.
                                                        
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» - Лопатіна Костянтина Олександровича, на заочне рішення Подільського районного суду міста Києва від 07 жовтня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Подільського районного суду міста Києва Захарчук С.С.,
у цивільній справі №758/1244/18 за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, 3 відсотків річних та інфляційних втрат,-
 
в с т а н о в и л а:

У січні 2018 року ПАТ «Київенерго» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 за результатами розгляду якого просило стягнути заборгованість за послуги з центрального опалення у сумі 10 672 грн. 58 коп., заборгованість за послуги з постачання гарячої води у сумі 15 516 грн. 30 коп., 3 % річних, інфляційні втрати у сумі 5 878 грн. 69 коп., та судовий збір. 
В обґрунтування позовних вимог зазначаючи, що  ОСОБА_1 проживає у квартирі АДРЕСА_1 та  є споживачем послуг з централізованого опалення та гарячої води за вказаною адресою, які постачає позивач. Надання послуг здійснювалось на підставі договору про надання послуг з центрального опалення та постачання гарячої води, опублікованого 31 липня 2014 року на офіційному сайті ПАТ «Київенерго», а також в газеті «Хрещатик» від 06 серпня 2014 року № 111 (4511). У порушення умов договору та вимог чинного законодавства, відповідач свої зобов`язання щодо повної та своєчасної оплати спожитих послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води не виконував, унаслідок чого у нього утворилась заборгованість за вказані послуги, яка станом на 01 грудня 2017 року становить 26 188 грн. 88 коп. За вказаних обставин, а також посилаючись на положення ст. 625 ЦК України, просило задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Протокольною ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 13 лютого 2020 року замінено позивача ПАТ «Київенерго» його правонаступником - КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго».
 
Заочним рішенням Подільського районного суду міста Києва від 07 жовтня 2021 року у задоволенні позовних вимог Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» про стягнення заборгованості за надані послуги з центрального опалення та постачання гарячої води, 3% річних, інфляційних, відмовлено.
 
Не погоджуючись з рішенням суду, КП «Київтеплоенерго» подало апеляційну скаргу за результатами розгляду якої, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення норм матеріального та процесуального права, просило рішення скасувати та увалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказуючи, що відповідач є споживачем послуг з центрального опалення та постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_2 , від отримання яких, останній у встановленому чинним законодавством порядку не відмовлявся. Відсутність письмового договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг. Долучений до матеріалів справи розрахунок заборгованості за послуги центрального опалення та постачання гарячої води за вищевказаною адресою, який підписаний уповноваженою на те особою, детально відображає нарахування, тарифи та оплату споживача, а відтак, є належним та допустимим доказом у справі. 
Відзив на апеляційну скаргу подано не було.
 
Відповідно до ч. 1. ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. 
 
На час розгляду справи до суду апеляційної інстанції сторонами в справі не було надано заперечень щодо розгляду справи в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідь судді - доповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню наступного.
Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
 
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з відсутності в матеріалах справи договору про надання послуг, укладеного між сторонами, документів про фактичне надання відповідачу послуг та їх отримання останнім, крім того, в позовній заяві не зазначено та до неї не долучено документи на підтвердження того, за якими тарифами проводилось нарахування заборгованості.
Проте погодитися з таким висновком суду не можна виходячи з наступного.
 
Судом встановлено, що ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 23).
31 липня 2014 року на офіційному сайті ПАТ «Київенерго», а також в газеті «Хрещатик» від 06 серпня 2014 року № 111 (4511) опубліковано договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води населенню, розроблені для фізичних осіб, що є власниками/квартиронаймачами у багатоквартирному житловому будинку, складений на підставі типового договору, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630. За вказаним договором ПАТ «Київенерго» визначено виконавцем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання.
Згідно розрахунку здійсненого ПАТ «Київенерго», у ОСОБА_1 існує заборгованість по оплаті послуг з центрального опалення та постачання гарячої води за період з лютого 2015 року по листопад 2017 рік, яка станом на 01 грудня 2017 року складає: 10 672 грн. 58 коп. за централізоване опалення, 15 516 грн. 30 коп. за постачання гарячої води (а.с. 10).
01 серпня 2017 року ПАТ «Київенерго» звернулося до ОСОБА_1 із письмовою вимогою від 27 липня 2017 року про оплату заборгованості з централізованого опалення та постачання гарячої води (а.с. 12-15).
Згідно корінців наряду № 1523 від 27 жовтня 2014 року, № 1152 від 16 жовтня 2015 року,  2522 від 20 жовтня 2016 року ПАТ «Київенерго» здійснювало підключення будинку АДРЕСА_3 до опалення, підстава: початок опалювального періоду (а.с. 16).
Згідно корінців наряду № 903 від 14 квітня 2015 року, № 1931 від 04 квітня 2016 року, № 2685 від 01 квітня 2017 року ПАТ «Київенерго» здійснювало відключення будинку АДРЕСА_3 від опалення, підстава: закінчення опалювального періоду (а.с. 16-18).
11 жовтня 2018 року між ПАТ «Київенерго» та КП виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) «Київтеплоенерго» укладено договір про відступлення права вимоги (цесії) №603-18 та №602-18, відповідно до умов якого ПАТ «Київенерго» відступило, а КП «Київтеплоенерго» набуло права грошової вимоги до споживачів з оплати спожитих до 01 травня 2018 року послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання (основний борг, в тому числі той, що є предметом судового розгляду та/або підтверджений судовим рішенням (судовими рішеннями) як такий, що підлягає стягненню із споживача (споживачів), а також будь-яких інших, передбачених договорами та чинним законодавством додаткових грошових зобов`язань (неустойка (штраф, пеня), 3% річних, інфляційні нарахування, судові витрати, витрати, пов`язані з отриманням боргу та примусовим стягненням та будь-які інші без виключень та обмежень, в тому числі визначені рішеннями суду.
Згідно з п.1.2 вказаного договору, перелік споживачів та склад вимог (неустойка (пеня та/або штраф), 3% річних, інфляційні нарахування, судові та інші витрати, витрати на адвокатські послуги, пов`язані з отриманням боргу та примусовим стягненням та будь-які інші без виключень та обмежень) у вже розпочатих судових спорах та/або рішеннях суду та/або виконавчих провадженнях зазначаються у додатках №1, №2, №3 та №4 до цього договору (а.с. 53-54).
Згідно витягу з додатку №1 до договору ПАТ «Київенерго» передало КП «Київтеплоенерго» боргові зобов`язання відносно боржника ОСОБА_1 (а.с. 55).
11 жовтня 2018 року між ПАТ «Київенерго» та КП виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) «Київтеплоенерго» укладено договір про відступлення права вимоги (цесії) №603-18 та №602-18, відповідно до умові якого ПАТ «Київенерго» відступило, а КП «Київтеплоенерго» набуло права грошової вимоги до споживачів з оплати спожитих до 01 травня 2018 року послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання (основний борг, в тому числі той, що є предметом судового розгляду та/або підтверджений судовим рішенням (судовими рішеннями) як такий, що підлягає стягненню із споживача (споживачів). Перелік договорів (особових рахунків), споживачів та сум грошових зобов`язань (основний борг), право вимоги яких відступається за цим договором, зазначається в додатках № 1 та 2 до цього договору (а.с. 56-57).
Згідно витягу з додатку №1,2 до договору, ПАТ «Київенерго» передало КП «Київтеплоенерго» боргові зобов`язання з послуг централізованого опалення, централізованого гарячого водопостачання та зобов`язань, право вимоги яких відступається, відносно боржника ОСОБА_1 (а.с. 58, 59).
 
Приписами ст.. 317 ЦК України встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 322 ЦК України).
Правовідносини, які виникли між сторонами у даній справі, регулюються нормами Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV, Закону України «Про теплопостачання», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила).
Відповідно до положень ст. 1  Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.
Відповідно до ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).
Згідно приписів ст.1 вказаного Закону, споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.
Відповідно  до   п. 1 ч.1,  п.1, 5 ч. 3, ст. 20 цього Закону, споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг; споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг на основі типового договору; оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. 
Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінету Міністрів України.
Відповідно до п. 8 Правил, послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.
Відповідно до ч. 7 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання.
За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Згідно ч.2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Згідно з ч.1 ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.
Згідно зі ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.
Особа, яка зробила пропозицію укласти договір (оферту), у разі беззастережного акцепту цієї пропозиції його адресатом автоматично стає стороною в договірному зобов`язанні. Акцептом визнається відповідь особи, якій адресована оферта, про її прийняття. Акцепт повинен бути повним і беззастережним. Мовчання за загальним правилом не є акцептом, якщо інше не випливає із закону, звичаю ділового обороту або з колишніх ділових відносин сторін. Мовчання можна вважати акцептом лише тоді, коли це прямо передбачено договором або законом.
Таким чином, договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води населенню є укладеним з моменту, коли споживач акцептував пропозицію офертанта повністю та без застережень або у вигляді конклюдентних дій прийняв оферту, або за умови передбачення у договорі або законі не висловив заперечень проти договору (мовчання).
Договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води населенню містить в собі також елементи договору приєднання (ст.634 ЦК України), оскільки договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до п.1, п. 5 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг на основі типового договору; оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. 
Згідно ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію і у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії теплопостачальної організації остання має право на стягнення заборгованості.
Системне тлумачення вказаних норм свідчить, що на фізичних осіб покладено законодавчий обов`язок укласти договір та вносити плату за користування житлово-комунальними послугами, а тому у випадку відсутності прийняття оферти шляхом погодження на укладання договору або конклюдентних дій, які свідчать про прийняття пропозиції, таке прийняття може бути також у вигляді мовчання.
Наведені приписи закону свідчать про обов`язковість договору про надання житлово-комунальних послуг для споживача, договір є укладеним з моменту, коли споживач акцептував пропозицію офертанта повністю та без застережень або у вигляді конклюдентних дій прийняв оферту, або за умови передбачення такого у договорі або законі не висловив заперечень проти договору у формі мовчання.
Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 11 листопада 2019 року у справі № 646/834/1 (провадження № 61-33084сво18).
 
Під час апеляційного перегляду колегією суддів встановлено, що ПАТ «Київенерго», правонаступником якого є КП «Київтеплоенерго», у якості пропозиції споживачам укласти договір 31 липня 2014 року опублікувало на його офіційному сайті, а також в газеті «Хрещатик» від 06 серпня 2014 року № 111 (4511) повідомлення про публічний договір (оферту) щодо надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води населенню, розроблений для фізичних осіб, що є власниками/квартиронаймачами у багатоквартирному житловому будинку, підготовлений   на підставі типового договору, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 та є договорами приєднання.
Вказаним договором ПАТ «Київенерго» визначено виконавцем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання.
Відповідно до ч.3 ст.29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» процедура погодження умов договору відбувається протягом одного місяця з дня внесення проекту договору однією із сторін.
Оскільки протягом місяця з дня опублікування позивачем у засобі масової інформації повідомлення та договору відповідач про свою відмову укласти договір про надання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води у письмовому вигляді не направив, останній вважається таким, що прийняв пропозицію позивача щодо укладення договору, а відтак колегія суддів приходить до висновку про наявність договірних відносин між сторонами.
Крім того, наявність договірних відносин між сторонами підтверджується і їх діями, а саме, постачальник надає послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, що підтверджується, зокрема, корінцями наряду, відповідач проживає у квартирі АДРЕСА_1 , а отже користується вказаними послугами.
Проте, згідно розрахунку заборгованості, наданого ПАТ «Київенерго», який містить повний і чіткий розмір нарахувань за кожен місяць по вищезазначеним видам послуг, дієві тарифи встановлені на послуги,відповідач не виконував свій обов`язок щодо повної та своєчасної оплати послуг у період з лютого 2015 року по листопад 2017 року, у зв`язку з чим, у нього утворилась заборгованість, яка станом на 01 грудня 2017 року становить 26 188 грн. 88 коп., з яких: 10 672 грн. 58 коп. - заборгованість за централізоване опалення; 15 516 грн. 30 коп. - заборгованість за постачання гарячої води. 
Зазначений розрахунок заборгованості відповідачем не спростований, а відтак, колегія суддів вважає його належним та допустимим доказом, який підтверджує суму заборгованості відповідача за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за вищевказаний період.
11 жовтня 2018 року ПАТ «Київенерго» на підставі договору № 602-18 про відступлення права вимоги (цесії) відступило КП «Київтеплоенерго» право вимоги до фізичних осіб, у тому числі до  ОСОБА_1  щодо виконання ним грошових зобов`язань з оплати спожитих до 1 травня 2018 року послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання.
Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь КП «Київтеплоенерго» заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води у сумі 26 188 грн. 88 коп.
 
Згідно з ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).
Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц, у ст. 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.
Виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія ч.2 ст. 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.
При цьому оплата житлово-комунальних послуг проводиться щомісячними платежами, тому інфляційні втрати та три проценти річних повинні обраховуватися, виходячи із суми заборгованості за кожний місяць окремо за заявлений період.
 
Враховуючи неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань щодо повної та своєчасної сплати коштів за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води у період з лютого 2015 року по листопад 2017 року, наявні підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 3 % річних та інфляційні втрати у загальній сумі 5 878 грн. 69 коп.
Таким чином, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час перегляду оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції.
 
Пунктом 2 ч.1 ст.374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Частиною 1 ст. 1 ст. 376 ЦПК України встановлено, що  підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права,  у зв`язку з чим підлягає скасуванню з ухваленням нового, про задоволення позовних вимог.
Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Враховуючи наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 4 405 грн.
Також слід зауважити, що дана справа віднесена процесуальним законом до категорії малозначних справ, а тому, в силу положень ч. 6 ст. 19 та ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.
 
Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 376, 381-384, 387   ЦПК України, колегія суддів,-
п о с т а н о в и л а:
 
Апеляційну скаргу представника Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» - Лопатіна Костянтина Олександровича задовольнити.
Заочне рішення Подільського районного суду міста Києва від 07 жовтня 2021 року скасувати та  постановити нове судове рішення, за яким:
Позовні вимоги Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, 3 відсотків річних та інфляційних втрат, задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (код ЄДРПОУ 40538421) заборгованість за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води у сумі 26 188 грн. 88 коп., 3 % річних та інфляційні втрати у сумі 5 878 грн. 69 коп. та судовий збір у сумі 4 405 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених положеннями  п 2. ч.3 ст.389 ЦПК України.
 
Суддя-доповідач:        
Судді: