КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Апеляційне провадження                                                             Доповідач- Ратнікова В.М.
№ 22-ц/824/6404/2023                                          
 
                                                          П О С Т А Н О В А
 
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
 
          м. Київ                                                                                 Справа № 359/1008/22

07 вересня 2023 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів  Судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого судді  - Ратнікової В.М.
суддів                       - Борисової О.В.    
                                 - Левенця Б.Б.
при секретарях        - Осадченко І.В., Смолко А.В. 
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Панченко Тетяни Анатоліївни  на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 грудня 2022 року та на додаткове рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 січня 2023 року, ухвалені під головуванням судді Борця Є.О., у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-
 
                                                 в с т а н о в и в:
 
31 січня 2022 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3   звернулись до  Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
В обґрунтування заявлених вимог зазначали, що ОСОБА_2 є власником автомобіля марки «Mitsubishi Outlander», номерний знак НОМЕР_1 . 09 квітня 2021 року, приблизно о 13 годині 30 хвилин, на перехресті автомобільної дороги «Київ - Ревне - Рогозів» та вул. Центральна в с. Рогозів Бориспільського району сталась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобілю позивача були спричинені механічні пошкодження. Розмір матеріальної шкоди, заподіяної пошкодженням автомобіля марки «Mitsubishi Outlander», номерний знак НОМЕР_1 , склав 423681 грн. 30 коп. Винним у вчиненні вказаної дорожньо-транспортної пригоди є ОСОБА_1 , оскільки він, керуючи автомобілем марки «Hyundai Sonata», номерний знак НОМЕР_2 , здійснював виїзд з другорядної дороги та, всупереч вимогам п.16.11 ПДР України, не пропустив автомобіль марки «Mitsubishi Outlander», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 , що рухався по головній дорозі. У зв`язку з допущеною відповідачем бездіяльністю відбулось зіткнення транспортних засобів. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована в ТОВ «СГ «Оберіг». 17 червня 2021 року ТОВ «СГ «Оберіг» виплатило ОСОБА_2 страхове відшкодування в розмірі 130 000 гривень 00 копійок. Тому у відповідача виникло зобов`язання відшкодувати ОСОБА_2 іншу частину матеріальної шкоди в розмірі 293 681 грн. 30 коп. 9 листопада 2021 року ОСОБА_1 виплатив позивачу грошові кошти в розмірі 2000 грн. 00 коп. та 7 грудня 2021 року - грошові кошти в розмірі 2000 гривень. Загальний розмір грошових коштів, сплачених відповідачем на користь ОСОБА_2 , склав лише 4000 грн. 00 коп. Інша частина матеріальної шкоди в розмірі 289 681 грн. 30 коп. залишається не відшкодованою. Крім того, ОСОБА_2 витратив грошові кошти в розмірі 1100 грн. 00 коп. на евакуацію транспортного засобу. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3 було заподіяно забійну рану лівої кисті. У зв`язку з тим, що вона зазнала вказане тілесне ушкодження та перебувала в стані тимчасової непрацездатності з 9 квітня 2021 року до 17 квітня 2021 року, їй була заподіяна моральна шкода в розмірі 10000 грн.00 коп. ОСОБА_1 ухиляється також від добровільного відшкодування позивачу моральної шкоди в зазначеному розмірі. Тому ОСОБА_2 просив суд стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 289681 грн. 30 коп та витрати на евакуацію транспортного засобу в розмірі 1100 грн. 00 коп., а ОСОБА_3 - моральну шкоду в розмірі 10000 грн. 00 коп.
13 жовтня 2022 року представник позивачів Сацик Р.В. подав заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якій посилається на те, що ОСОБА_2 продав пошкоджений транспортний засіб за  221 800 грн. 00 коп. Ця обставина свідчить про те, що заподіяна йому матеріальна шкода залишилась не відшкодованою в розмірі 67881 грн. 30 коп. 
З огляду на вище викладене, просив суд стягнути з відповідача на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 67881 грн. 30 коп. та витрати на евакуацію транспортного засобу в розмірі 1100 грн. 00 коп., а на користь ОСОБА_3 - моральну шкоду в розмірі 10000 грн. 00 коп.
Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 грудня 2022 року позов  ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригодизадоволено частково.
Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 67 881 гривні 30 копійок та витрати на евакуацію транспортного засобу в розмірі 1 100 гривень 00 копійок.
Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі 5 000 гривень 00 копійок.
У задоволенні позову в частині вимоги про стягнення моральної шкоди в більшому розмірі  ОСОБА_3 відмовлено.
Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на оплату судового збору в розмірі 689 гривень 81 копійку та витрати на проведення експертизи в розмірі 1 015 гривень 20 копійок.
Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати на оплату судового збору в розмірі 1 240 гривень 50 копійок. 
Додатковим рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 січня 2023 року заяву представника позивачів Сацика Романа Васильовича про ухвалення додаткового рішення задоволено частково.
Ухвалено додаткове рішення у цивільній справі за позовом  ОСОБА_2 та  ОСОБА_3 до  ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Стягнуто з ОСОБА_1  на користь  ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 14 050 гривень 50 копійок.
У задоволенні заяви в частині вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в більшому розмірі відмовлено.
Не погоджуючись з такими рішенням та додатковим  рішенням суду першої інстанції, 13 лютого 2023 року представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Панченко Тетяна Анатоліївна подала апеляційну скаргу, в якій просила суд скасувати рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 грудня 2022 року та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити в повному обсязіта скасувати додаткове рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 січня 2023 року та відмовити  у задоволенні вимог ОСОБА_2   про відшкодування витрат на правничу допомогу.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що вказані рішення та додаткове рішення  суду першої інстанції постановлені з порушенням норм матеріального та процесуального права. 
Зазначає, що суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку про те, що відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу  частину невідшкодованої матеріальної шкоди, завданої внаслідок пошкодження його автомобіля  під час ДТП, винним у якій є відповідач, у розмірі 71881,30 грн., що становить різницю між 423681,30 грн. (ринкова вартість Т3 до ДТП) мінус 130000,00 грн. (страхове відшкодування) мінус 221800,00 грн. (вартість ТЗ за договором купівлі-продажу, що укладений після ДТП). Вказує на те, що розмір збитків обчислено позивачем на підставі висновку експертного дослідження КНДЕКТ № ЕД-19/111-21/17275-АВ від 28.05.2021 року, згідно з яким: вартість відновлювального ремонту автомобіля - 714 397,44 грн. (ринкова вартість ТЗ в непошкодженому стані до ДТП - 423 681,30 грн., ремонт визнано економічно необґрунтованим, автомобіль - фізично знищеним, тому розмір збитку відповідає ринковій вартості Т3 до ДТП - 423 681,30 грн., вартість автомобіля після ДТП (утилізаційна вартість) експертом не визначалась.
Вказує на те, що 28 травня 2021 року позивачем продано пошкоджений автомобіль, як транспортний засіб, тобто, він не визнаний позивачем фізично знищеним. За домовленістю сторін вартість пошкодженого автомобіля  при здійсненні його продажу визначено  в розмірі 221 800 грн. Позов до суду подано 28 січня 2022 року.
Посилається також на те, що витрати на оплаті експертизи в сумі 1015,20 гри. не входять до судових витрат і не підлягали стягненню з відповідача. Зазначає, що в квитанції про оплату експертизи у графі "призначення платежу"  вказано « ОСОБА_2 . Оплата судової експертизи», проте, судом експертиза у даній справі не призначалась. Окрім того, позов було задоволено частково, а тому судові витрати підлягали стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним позовним вимогам, проте  на зазначене суд першої інстанції уваги також не звернув.
Не погоджуючись з додатковим рішення  суду першої інстанції, представник відповідача посилається на те, що сторона відповідача у відзиві на позов, у додаткових поясненнях та у судових дебатах заявляла про зменшення розміру витрат на правничу допомогу у зв`язку з завищенням стороною позивача їх розміру та наводила  відповідні обґрунтування своїх доводів в цій частині. Однак, судом першої інстанції було повністю проігноровано доводи відповідача про доцільність зменшення розміру витрат на правничу допомогу, не надано їм жодної правової оцінки.
Зазначає, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд не врахував, що частина з них не пов`язана з розглядом справи. Так, ОСОБА_2 пред`явив первинні позовні вимоги про відшкодування майнової шкоди, завданої йому внаслідок пошкодження його автомобіля  відповідачем, в розмірі 289 681,30 грн. За підготовку і подання первинного позову   ОСОБА_2   сплатив адвокату 3000 грн. витрат на правничу допомогу. Ці вимоги обґрунтовані тим, що автомобілю завдано збитків, які становлять різницю вартості авто до ДТП 423 681,30 грн. мінус 130 000грн. (страхового відшкодування) мінус 4000 грн. (добровільного відшкодування) = 289 681,30 грн. Однак, відповідач довів, що позивач приховав факт продажу автомобіля ще до звернення до суду. Як наслідок, позивач зменшив позовні вимоги за збитки автомобілю з 289 681,30 грн. до 67881,3 грн.
Окрім того, на думку апелянта розмір витрат на правничу допомогу є необґрунтованим та непропорційним з огляду на предмет  спору та ціну позову.
11 квітня 2023 року представник позивачів  ОСОБА_2 та ОСОБА_3 адвокат Сацик Роман Васильович  поштою направив на адресу Київського апеляційного суду  відзив на апеляційну скаргу, в якому просив  відмовити  у задоволенні апеляційної скарги  ОСОБА_1    на рішення  Бориспільського  міськрайонного суду  Київської області від  22 грудня 2022 року та на додаткове рішення Бориспільського  міськрайонного суду  Київської області від 16 січня 20123 року  та залишити  вказані судові рішення без змін, так як вони ухвалені судом першої інстанції з дотрисманн6ням норм процесуального права та з правильним застосуванням норм матеріального права. 
Зазначає, що  право позивача на  повне відшкодування шкоди, завданої йому  винною у ДТП особою- відповідачем ОСОБА_1 , внаслідок пошкодження його автомобіля, є абсолютним. З огляду  на те, що після виплати  страхового відшкодування  ТОВ " Страхова група " Оберіг" в сумі 130 000,00 грн., продажу позивачем залишків автомобіля  за  221 800,00 грн. та відшкодування відповідачем на користь позивач матеріальної шкоди в сумі 4000, 00 грн., невідшкодованою залишилась сума  матеріальної шкоди  67 881,30 грн., яка і була обгрунтовано стягнута з  відповідача на користь позивача. 
Безпідставними вважає також доводи апеляційної скарги  відповідача щодо необгрунтованості  та неспівмірності  витрат  позивача  на оплату вартості правничої допомоги адвоката, так як на підтвердження  понесення позивачем вказаних витрат суду були надані всі необхідні та належні докази, яким суд  надав вірну правову оцінку. Доводи апеляційної скарги вказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.
В судовому засіданні представник відповідача  ОСОБА_1 адвокат Панченко  Тетяна  Анатоліївна повністю підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити.
Представник позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 адвокат  Сацик Роман Васильович  в судовому засіданні  проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив оскаржувані рішення суду та додаткове рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу- без задоволення. 
Представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних  вимог щодо предмета спору,  Товариства з обмеженою відповідальністю " Страхова група " Оберіг" в судове засідання повторно не з`явився, про день та час слухання справи судом повідомлявся у встановленому законом порядку, причин неявки суду не повідомив, а тому колегія суддів вважає можливим розгляд справи у його відсутності.
Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що власником транспортного засобу «Mitsubishi Outlander 2.4» д.н.з. НОМЕР_1 є ОСОБА_2 .
09 квітня 2021 року, о 13 год. 30 хв., на перехресті автомобільної дороги Київ - Ревне - Рогозів та вул. Центральної в с.Рогозів Бориспільського району Київської області водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Hyundai Sonata», д.н.з. НОМЕР_3 , при виїзді з другорядної дороги на головну не пропустив автомобіль марки «Mitsubishi Outlander 2.4» д.н.з. НОМЕР_1 під керування ОСОБА_3 , який рухався по головні дорозі. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.
Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 травня 2021 року визнано винним ОСОБА_1 у скоєні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн. 
23 червня 2021 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про одруження. Після реєстрації шлюбу ОСОБА_3 змінила прізвище на « ОСОБА_3 ».
14 квітня 2021 року між Київським науково- дослідницьким експертно- криміналістичним центром Міністерства внутрішніх справ України та ОСОБА_2 було укладено договір про надання послуг, відповідно до умов якого замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання щодо надання послуг з проведення транспортно- товарознавчого дослідження за експертною спеціальністю 12.2 «Визнання вартості колісних транспортних засобів та розміру збитку, завданого власнику транспортного засобу».   
28 квітня 2021 року ОСОБА_2 було направлено на адресу ОСОБА_1 повідомлення про те, що 06 травня 2021 року відбудеться експертне дослідження транспортного засобу «Mitsubishi Outlander» реєстраційний номер НОМЕР_1 .
З висновку експертного дослідження № ЕД-19/111-21/17275-АВ від 28 травня 2021 року, виконаного на замовлення ОСОБА_2   завідувачем сектору автотоварознавчих досліджень лабораторії товарознавчих, гемологічних, економічних, будівельних, земельних досліджень та оціночної діяльності Київського НДЕКЦ МВС України Левченком Сергієм Юрійовичем  вбачається, що вартість відновлюваного ремонту КТЗ значно перевищує ринкову вартість цього ж транспортного засобу станом на час настання події, а тому матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля «Mitsubishi Outlander», реєстраційний номер НОМЕР_1 в результаті ДТП, що трапилась 09 квітня 2021 року, дорівнює ринковій вартості цього ж КТЗ у непошкодженому стані на момент ДТП та складає 423 681,30 грн. 
07 травня 2021 року ОСОБА_2 сплатив на рахунок Київського науково- дослідницького експертно- криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України 1 015,20 грн. Призначення платежу: проведення судової експертизи. 
09 квітня 2021 року ОСОБА_2 оплатив послуги евакуатора транспортного засобу «Mitsubishi Outlander», реєстраційний номер НОМЕР_1 у розмірі 1100, 00 грн., що підтверджується актом виконаних робіт. 
17 червня 2021 року ТОВ «СГ «Оберіг» перерахувала на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування  у розмірі 130 000,00 грн. 
Відповідно до довідки КНП «ББЛІЛІ» від 21 квітня 2021 року ОСОБА_3 знаходилась на лікуванні у лікаря- хірурга з приводу забійної рани лівої кисті у період з 09 квітня 2021 року по 21 квітня 2021 року включно. 
28 травня 2021 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_7 було укладено договір купівлі- продажу 8045/202/2604753 транспортного засобу, відповідно до умов якого, продавець зобов`язався передати у власність покупця транспортний засіб марки «Mitsubishi Outlander», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Згідно умов п. 3.1 договору сторони погодили, що за домовленістю сторін ціна транспортного засобу складає 221 800,00 грн. 
Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 та, стягуючи з ОСОБА_1 на  користь  ОСОБА_2 матеріальну шкоду  у розмірі  67 881,30 грн.,  суд першої інстанції посилався на те, що 17 червня 2021 року ТОВ «СГ «Оберіг» виплатило позивачу страхове відшкодування в розмірі 130 000,00 гривень . Крім того, 28 травня 2021 року ОСОБА_2 уклав з ОСОБА_7 договір купівлі-продажу транспортного засобу №8045/2021/ 2604753 (а.с.156-157), за яким позивач відчужив у власність ОСОБА_7 автомобіль марки «Mitsubishi Outlander», номерний знак НОМЕР_1 , за грошові кошти в розмірі 221 800 гривень 00 копійок. Ці обставини свідчать про те, що на підставі ч.1 ст.1194 ЦК України у відповідача виникло зобов`язання відшкодувати позивачу частину матеріальної шкоди в розмірі 71881 гривні 30 копійок (423681,30- 130000,00- 221800,00). Зі змісту квитанцій від 9 листопада та від 7 грудня 2021 року (а.с.55-56) вбачається, що ОСОБА_1 відшкодував ОСОБА_2 грошові кошти в загальному розмірі 4000 гривень 00 копійок (2000 + 2000), а тому розмір матеріальної шкоди, що залишилась не відшкодованою ОСОБА_2 , становить 67881 гривень 30 копійок (71881,30- 4000,00).
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне. 
Згідно з частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені у частині другій статті 16 ЦК України.
У разі порушення (невизнання, оспорювання) суб`єктивного цивільного права чи інтересу у потерпілої особи виникає право на застосування конкретного способу захисту. Цим правом на застосування певного способу захисту і є права, які існують у рамках захисних правовідносин. Тобто спосіб захисту реалізується через суб`єктивне цивільне право, яке виникає та існує в рамках захисних правовідносин (зобов`язань).
Положення цивільного законодавства свідчить про зобов`язання учасників цивільних правовідносин діяти в межах закону, не порушуючи права інших осіб у спосіб передбачений законом, добросовісно здійснюючи свої права та обов`язки.
Стаття 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
За змістом вказаної норми, за загальним правилом: по-перше, в повному обсязі; по-друге, особою, яка безпосередньо її завдала, шкода підлягає відшкодуванню.
Проте із вказаних правил є винятки, передбачені законом. Одним з таких винятків є страхування особою цивільно-правової відповідальності.
Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено як засади, так і процедури отримання потерпілими особами за наслідками ДТП, відшкодування заподіяної шкоди.
Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати                        (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика  не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.
В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.
Подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20).
Слід також зазначити, що відповідно до статті 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом. Відтак зазначена норма визначає, що саме законом встановлюється випадки, коли право особи припиняється внаслідок його нездійснення.
Зміст суб`єктивного цивільного права становлять такі юридичні правомочності, як реалізація особою права на дії; можливість вимагати певної поведінки від інших; можливість захисту порушеного права в юрисдикційному порядку (зокрема, у досудовому та судовому порядку).
Під здійсненням цивільного права слід розуміти реалізацію тих можливостей, які становлять зміст суб`єктивного цивільного права. Здійснення цивільного права відбувається шляхом вчинення фактичних та юридичних дій, що свідчить по свободу поведінки учасників цивільних правовідносин при реалізації своїх прав та обов`язків на власний розсуд.
Внаслідок заподіяння шкоди під час ДТП  виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених зазначеним Законом випадках - Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ)) та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема, на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за вказаним Законом не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто, внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку), винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ).
Разом з тим, принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди, за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Отже, частка відповідальності особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, становить різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі 147/66/17 (провадження № 14-95цс20).
Судом встановлено та не заперечується сторонами, що на час ДТП цивільно- правова відповідальність водія автомобіля «Hyundai Sonata», номерний знак НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_1 була застрахована у ТДВ «Страхова Група «Оберіг», ліміт страхового відшкодування за шкоду, завдану майну, - 130 000,00 грн. 
Отже, частка відповідальності ОСОБА_1 становить різницю між фактичним розміром шкоди і лімітом страхового відшкодування - 130 000 грн.
Вирішуючи питання про відшкодування потерпілій особі різниці між фактичним розміром шкоди, завданої його автомобілю у ДТП, і страховою виплатою, яка підлягала виплаті потерпілому, суд першої інстанції виходив з наступного.
Відповідно до висновку експертного дослідження № ЕД-19/111-21/17275-АВ від 28 травня 2021 року виконано на замовлення ОСОБА_2 зробленого завідувачем сектору авто товарознавчих досліджень лабораторії товарознавчих, гемологічних, економічних, будівельних, земельних досліджень та оціночної діяльності Київського НДЕКЦ МВС України Левченко Сергієм Юрійовичем  оскільки вартість відновлюваного ремонту КТЗ значно перевищу ринкову вартість цього ж транспортного засобу станом на настання події, матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля «Mitsubishi Outlander» реєстраційний номер НОМЕР_1 в результаті ДТП, що трапилось 09 квітня 2021 року, дорівнює ринковій вартості цього ж КТЗ у непошкодженому стані на момент ДТП та складає 423 681,30 грн. 
Згідно зі статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП.  Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП.
Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який згідно зі статтею 8 ЦК України (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду.
Подібний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 25 листопада 2021 року у справі № 204/5314/18 (провадження № 61-17280св20), від 02 грудня 2021 року у справі № 753/17190/18 (провадження № 61-4879св21).
Судом першої інстанції було враховано, що страховиком ТОВ «СГ «Оберіг» на користь позивача було відшкодовано матеріальні збитки у розмірі 130 000,00 грн.,  та що позивач відчужив на користь ОСОБА_7 залишки автомобіля марки «Mitsubishi Outlander», номерний знак НОМЕР_1 , за грошові кошти в розмірі 221800 гривень 00 копійок.
З урахуванням вище викладеного, суд першої інстанції прийшов до вірного та обґрунтованого висновку про те, що на підставі ч.1 ст.1194 ЦК України у відповідача виникло зобов`язання відшкодувати позивачу частину  невідшкодованої позивачу  матеріальної шкоди в розмірі 71 881 гривні 30 копійок (423681,30- 130000,00- 221800,00). Разом з тим, оскільки відповідачем 09 листопада 2021 року та 07 грудня 2021 року було в добровільному порядку здійснено на користь позивача часткове відшкодування шкоди у розмірі 4 000,00 грн. зазначені кошти обґрунтовано були враховані судом  під час розрахунку остаточного розміру матеріальної шкоди, яку поніс позивач наслідок ДТП та яка становить суму  67 881,30 грн. (із розрахунку 71 881,30 грн. - 4 000,00 грн.)
Також колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що з відповідача на користь позивача підлягають також стягненню понесені ним  витрати  на проведення експертизи у розмірі 1 015,20 грн. 
Доводи апеляційної скарги представника відповідача про неправильність висновку суду першої інстанції  щодо наявності у відповідача обов`язку  сплатити на користь позивача невідшкодовану матеріальну шкоду, завдану внаслідок пошкодження автомобіля  під час ДТП , в сумі  67 881,30 грн., так як  при визначенні  розміру матеріальної шкоди у  висновку експертного дослідження КНДЕКТ № ЕД-19/111-21/17275-АВ від 28.05.2021 року, вартість автомобіля позивача  після ДТП (утилізаційна вартість) експертом не визначалась, а тому і не враховувалась судом першої інстанції, колегія суддів відхиляє, так як вартість  залишків автомобіля позивач після ДТП визначалась судом  на підставі копії договору купівлі-продажу транспортного засобу №8045/2021/ 2604753, укладеного 28 травня 2021 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_7   (а.с.156-157), відповідно до якого  позивач відчужив у власність ОСОБА_7 автомобіль марки «Mitsubishi Outlander», номерний знак НОМЕР_1 , за грошові кошти в розмірі 221800 гривень 00 копійок. Доказів того, що даний договір купівлі-продажу визнано недійсним матеріали справи  не містять, інших доказів на   підтвердження вартості залишків автомобіля позивача після ДТП відповідачем суду не надано, а тому суд першої інстанції підставно послався у оскаржуваному рішенні на те, що вартість залишків автомобіля марки «Mitsubishi Outlander», номерний знак НОМЕР_1   становить суму   221 800,00 грн. та  обгрунтовано  зменшив суму  відшкодування на вартість вказаних залишків автомобіля.
Доводи апеляційної скарги представника відповідача про те, що 28 травня 2021 року позивачем продано пошкоджений Т3, як транспортний засіб, тобто, він не визнаний позивачем як знищений автомобіль, колегія суддів відхиляє, оскільки   вказана  обставина  підлягає встановленню  відповідним фахівцем, а не позивачем, що і було зроблено у  висновку експертного дослідження КНДЕКТ № ЕД-19/111-21/17275-АВ від 28.05.2021 року, який знаходиться в матеріалах справи та був досліджений судом.
Безпідставними ж доводи  апеляційної скарги про те, що витрати на оплату вартості експертизи в сумі 1015,20 гри. не входять до судових витрат і не підлягали стягненню з відповідача,  так як  судова експертиза у даній справі не призначалась, колегія суддів відхиляє, оскільки  відповідно до вимог ст. 133 ЦПК України  до  судових витрат відносяться  витрати по сплаті судового збору,  та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи  належать витрати , пов`язані із  проведенням експертизи.  Суду були надані  докази  проведення експертного дослідження КНДЕКТ № ЕД-19/111-21/17275-АВ від 28.05.2021 року на замовлення позивач та оплати ним вартості вказаного дослідження, а тому  суд першої інстанції, з огляду на задоволення позовних вимог позивача та вимоги ст. 141 ЦПК України, прийшов до вірного висновку про наявність  процесуальних підстав для відшкодування відповідачем  вказаних судових витрат  позивача.
Доводи апеляційної скарги  про те, що  позов було задоволено частково, а тому судові витрати підлягали стягненню з відповідача на користь позивача  пропорційно розміру задоволених позовних вимог, проте, суд першої інстанції не звернув на зазначене уваги, колегія суддів відхиляє, оскільки позовні вимоги було задоволено частково лише у частині стягнення з відповідача моральної шкоди на користь  іншого  позивач  ОСОБА_3 , а у частині стягнення матеріальної шкоди позовні вимоги було задоволено у повному обсязі. 
 Задовольняючи частково позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь ОСОБА_3 моральної шкоди у розмірі 5 000,00 грн., суд першої інстанції посилався на те, що з урахуванням незначної тривалості періоду розладу здоров`я та глибини душевних страждань позивачки, неумисної форми вини відповідача у заподіянні шкоди, а також вимог розумності та справедливості з відповідача підлягає стягненню моральна шкода у розмірі 5 000,00 грн. 
Апеляційна скарга не містить доводів щодо неправильності висновків суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача на користь позивачки ОСОБА_3 моральної шкоди у розмірі 5 000,00 грн., а тому, відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України, в апеляційному порядку не переглядається, оскільки суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
У грудні 2022 року представник позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 адвокат Сацик Юрій Васильович звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області із заявою про відшкодування судових витрат, в якій зазначав, що між ОСОБА_2 та Адвокатським Бюро «Романа Сацика» був укладений договір про надання правової допомоги № 466. Обсяг фактично наданих послуг і виконаних робіт та їх вартість станом на момент звернення до суду з даним позовом складається із:
підготовки та складання позовної заяви - 3000 грн. (3 год.);  підготовки та складання клопотання про допит свідків - 750 грн. (1,5 год.); підготовки та складання заяви про зменшення позовних вимог - 1000 грн. (2- год.); підготовки та складання клопотання про приєднання доказів - 750 грн. (1,5 год.); представництва інтересів клієнта в судовому засіданні від 17.10.2022 року - 2000 грн. (1 год.); представництва інтересів клієнта в судовому засіданні від 27.10.2022 року 2000 грн. (1 год.); представництва інтересів клієнта в судовому засіданні від 11.11.2022 року - 2000 грн. (1 год.); представництво інтересів клієнта в судовому засіданні від 12.12.2022 року  2000 грн. (1 год.); представництва інтересів клієнта в судовому засіданні від 22.12.2022 року - 2000 грн. (1 год.); підготовки та складання заяви про відшкодування судових витрат - 1500 грн. (3 год). Всього виконано робіт та надано послуг на суму 17 000,00 грн.
Зазначає, що актами про надані послуги, що містяться в додатках до заяви, підтверджується фактичне понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу,  розмір яких складає 17 000,00 грн.
З огляду на вищевикладене, просив суд ухвалити у даній справі додаткове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача ОСОБА_2 витрати на правову допомогу у розмірі 17 000,00 грн.
Додатковим рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 січня 2023 року заяву представника позивачів Сацика Романа Васильовича про ухвалення додаткового рішення задоволено частково.
Ухвалено додаткове рішення у цивільній справі за позовом  ОСОБА_2 та  ОСОБА_3 до  ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Стягнуто з ОСОБА_1  на користь  ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 14 050 гривень 50 копійок.
У задоволенні заяви в частині вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в більшому розмірі відмовлено.
Задовольняючи частково заяву представника позивачів Сацика Романа Васильовича про ухвалення додаткового рішення, суд першої інстанції посилався на те, що обгрунтованими та доведеними є  витрати  позивач на правничу допомогу у розмірі 14 050,50 грн., так як  участі у судовому засіданні 11 листопада 202 2року  представник позивачів не брав, оскільки відповідно до наявної у справі  довідки секретаря судового засідання від 11 листопада 2022 року (а.с.200 т.1) вбачається, що розгляд цивільної справи, призначений на 11 листопада 2022 року, не відбувся( в розрахунку витрати  за участь адвоката у вказаному засіданні зазначені в сумі 2000,00 грн.). Крім того, позовні вимоги було задоволено частково - на 93,67% .
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву - частина 8 статті 141 ЦПК України.
Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги - частина 3 статті 137 ЦПК України.
При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.  
Отже, розмір витрат на правничу допомогу визначається судом, виходячи з умов договору про надання правничої допомоги, та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості.
За положеннями частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
  Частиною 4 статті 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.  
Відповідно до вимог  ч.ч.5,6 ст. 137 ЦПК України,  у разі недотримання  вимог частини  четвертої цієї статті суд може,  за клопотанням іншої сторони,  зменшити розмір  витрат на правову допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності  витрат покладається  на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення  витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу до суду першої інстанції позивачем було надано договір про надання юридичних послуг № 466 від 19 січня 2022 року, укладений між Адвокатським бюро «Романа Сацика» та ОСОБА_2 . 
Відповідно до п. 1.1 договору клієнт доручає, а адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надавати правову допомогу у справі про стягнення матеріальної шкоди з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою від 09.04.2021 року в обсязі та на умовах, передбачених даним договором та додатками до нього.
Згідно з п. 4.1 договору сторони дійшли згоди про те, що за надання адвокатським бюро послуг, обумовлених п. 2.1 договору, клієнт сплачує Адвокатському бюро грошову винагороду, яка включає в себе, втому числі, витрати пов`язані зі збором доказів, підготовкою справи до розгляду, оплатою вартості послуг помічника адвоката, розмір якої визначений в додатку №l до договору, який є невід`ємною частиною цього Договору.
Відповідно до п. 4.2. сплата винагороди здійснюється клієнтом протягом 5-ти робочих днів з моменту отримання актів про надані юридичні послуги, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Адвокатського бюро або в готівковому порядку.
Згідно з п. 4.5 за результатами надання юридичної допомоги складається акт про надання правової допомоги, що підписується представниками кожної зі сторін. В акті вказується обсяг наданої Адвокатським бюро юридичної допомоги і її вартість. Акт надсилається клієнту адвокатським бюро факсимільним зв`язком шляхом його направлення на електронну пошту, указану клієнтом у Договорі або поштою. На письмову вимогу клієнта. Адвокатське бюро може надавати Акти про надання правової допомоги, в яких буде вказано перелік наданої правової допомоги із ідентифікацією.
Відповідно до п. 4.6. акт про надання правової допомоги вважаться підписаним, якщо протягом 5 днів з моменту його отримання клієнтом, останній не надав Адвокатському бюро письмові аргументовані заперечення на акт.
Згідно з п. 4.8. сума, вказана в п.4.1. даного договору є гонораром адвокатському бюро за надання правової допомоги та поверненню не підлягає.
Відповідно до п. 4.9. в акті, зазначеному в п. 4.2. 4.5. договору сторони можуть визначити інший порядок оплати та/чи вартість правової допомоги. В цьому випадку сторони керуються умовами Акту та додатку № l до договору.
19 січня 2022 року між Адвокатським бюро «Романа Сацика» та ОСОБА_2 було укладено додаток до договору про надання правової допомоги відповідно до якого сторони погодили, що консультація клієнта - 500 грн. (1 год.); вивчення матеріалів справи; з`ясування обставин справи, підготовка правової позиції та тактики захисту клієнта - 1000 гри. (1 год.); адвокатський запит - 500 грн. (1 год.); підготовка та складання позовної заяви 1000 грн. (1 год.); підготовка та складання апеляційної скарги на судове рішення 1000 грн. (1 год.); підготовка та складання касаційної скарги на судове рішення 1000 грн. (1 год.); відзив, заперечення проти апеляційної, касаційної скарги 1000 грн. (1 год.); клопотання, заяви, відзиви, заперечення та інші документи, що стосуються процесуальних питань, які виникають під час судового розгляду 500 грн. (за 1 год.); представництво інтересів клієнта (в судовому засіданні, органах/установах) 2000 грн. (за 1 год.).
24 січня 2022 року між Адвокатським бюро «Романа Сацика» та ОСОБА_2 було підписано акт про надану правову допомогу № 2, відповідно до якого, виконавець виконав, а клієнт прийняв наступні послуги:  підготовка та складання позовної заяви - 3000 грн. (3 год.);  підготовка та складання клопотання про допит свідків - 750 грн. (1,5 год.).
 27 грудня 2022 року між Адвокатським бюро «Романа Сацика» та ОСОБА_2 було підписано акт про надану правову допомогу № 2, відповідно до якого, виконавець виконав, а клієнт прийняв наступні послуги: підготовка та складання заяви про зменшення позовних вимог - 1000 грн. (2- год.); підготовка та складання клопотання про приєднання доказів - 750 грн. (1,5 год.); представництво інтересів клієнта в судовому засіданні від 17.10.2022 року - 2000 грн. (1 год.); представництво інтересів клієнта в судовому засіданні від 27.10.2022 року 2000 грн. (1 год.); представництво інтересів Клієнта в судовому засіданні від 11.11.2022 року - 2000 грн. (1 год.); представництво інтересів Клієнта в судовому засіданні від 12.12.2022 року  2000 грн. (1 год.); представництво інтересів Клієнта в судовому засіданні від 22.12.2022 року - 2000 грн. (1 год.); підготовка та складання заяви про відшкодування судових витрат - 1500 грн. (3 год).
20 січня  2022 року  та 27 грудня 2022 року позивачем на користь Адвокатського бюро «Романа Сацика» було перераховано  відповідно  3 750,00 грн. та 13 250,00 грн.
Аналізуючи подані представником позивача  ОСОБА_2 адвокатом Сациком Романом Васильовичем докази щодо понесених позивачем витрат  на правову допомогу, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що заява підлягає частковому задоволенню з урахуванням того,  що розгляд цивільної справи, призначений на 11 листопада 2022 року, не відбувся, а тому представник позивач участі у ньому не приймав, та з урахуванням часткового задоволення позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати  на правничу допомогу у розмірі 14 050,50 грн. 
Відповідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів  вважає, що рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 грудня 2022 року та додаткове рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 січня 2023 року постановлені з дотриманням норм  матеріального  та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Панченко Тетяни Анатоліївни.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Панченко Тетяни Анатоліївни  на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 грудня 2022 року та на додаткове рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 січня 2023 року  залишити без задоволення. 
Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 грудня 2022 року та додаткове рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 січня 2023 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.
 
Повний текст постанови складено  11 вересня 2023 року.

Головуючий:                                                      Судді: