ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

03 жовтня 2023 року 	м. Дніпро	справа № 160/11439/23	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Кругового О.О. (доповідач),
                               суддів:  Бишевської Н.А., Шлай А.В.,        
          розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу  ОСОБА_1       
          на ухвалу   Дніпропетровського окружного адміністративного суду  від   19.06.2023, (суддя суду першої інстанції  Царікова О.В.), прийняте в м. Дніпрі, в адміністративній справі № 160/11439/23   за позовом ОСОБА_1 до   Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби   про визнання протиправними та скасування постанов,
УСТАНОВИВ:
          Дніпропетровський окружний адміністративний суд ухвалою від 19.06.2023 повернув адміністративний позов ОСОБА_1 . 
          Не погодившись з рішенням суду позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм процесуального права просить ухвалу скасувати та справу направити на продовження розгляду.
          Апеляційна скарга обґрунтована тим, що про існування відкритого виконавчого провадження позивач дізналась 12.05.2023 коли не змогла зняти кошти  зі своєї банківської картки. Позивач вважає, що саме з цієї дати розпочинається строк на судове оскарження постанов державного виконавця.
          Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому посилаючись на безпідставність доводів скарги, заявник просить ухвалу залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. 
          Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали  норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга  підлягає задоволенню з наступних підстав.
          Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 26.05.2023 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в якому позивач просить:
          - визнати протиправною та скасувати постанову про стягнення виконавчого збору ВП №65822599 від 15.06.2021;
          - визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №71522603 від 14.04.2023.
          Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.05.2023 у справі №160/11439/23 означений адміністративний позов залишено без руху. Позивачу встановлено строк протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали суду для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду:
          - доказів дотримання позивачем встановленого у п. 1 ч. 2 ст. 287 КАС України строку звернення до суду із цим позовом та заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду із зазначенням підстав для поновлення строку із наданням належних, достатніх і достовірних доказів на підтвердження щодо існування дійсних, істотних обставин, що об`єктивно перешкоджали позивачеві звернутися до суду з означеним позовом;
          - усіх наявних у позивача доказів на підтвердження обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги ОСОБА_1 для суду та у відповідності до кількості учасників справи.
          Цією ж ухвалою роз`яснено позивачу, що позовна заява повертається позивачеві, якщо останній не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
          Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху направлено 02.06.2023 на електронну адресу позивача.
          До Дніпропетровського окружного адміністративного суду від представника позивача надійшла заява про поновлення строку (вх. №46608/23), у якій останній просить поновити ОСОБА_2 строк на оскарження постанови про стягнення виконавчого збору ВП №65822599 від 15.06.2021 та постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №71522603 від 14.04.2023.
          В обґрунтування заяви позивачем зазначено, що виконавче провадження №71522603 з примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору №65822599 відкрито державним виконавцем 14.04.2023 шляхом винесення відповідної постанови про відкриття виконавчого провадження. На переконання представника позивача, враховуючи положення ст. 27 Закону України “Про виконавче провадження” саме з датою відкриття виконавчого провадження слід пов`язувати початок дій державного виконавця, спрямованих на порушення прав позивача. Зазначає, що про існування відкритого у відношенні позивача виконавчого провадження ВП №71522603 останньому стало відомо лише 12.05.2023, коли позивач не зміг зняти зі своєї банківської картки заробітну плату, у зв`язку з блокуванням банком рахунків позивача за постановою державного виконавця про арешт коштів боржника. Того ж дня, позивач звернувся до державного виконавця з заявою про зняття арешту з банківських карток. Вказує, що засобами поштового зв`язку постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №71522603 від 14.04.2023 позивач отримав лише 17.05.2023. Представник позивача наголошує, що оскільки норми Закону України “Про виконавче провадження” та КАС України відлік строку звернення до суду з позовом пов`язують саме з моментом коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, то строк звернення до суду у даній справі фактично пропущений не був, оскільки про порушення своїх прав позивач дізнався 12.05.2023, а до суду звернувся 22.05.2023, тобто в останній день встановленого процесуальним законом десятиденного строку.
          Повертаючи позовну заяву позивачеві суд першої інстанції виходив з того, що у межах виконавчого провадження №65822599 на кошти позивача було накладено арешт, про який позивач не міг бути не обізнаним.  Також суд вказав, що позивач, як боржник у виконавчому провадженні №65822599 мав реальну можливість ознайомитись із матеріалами виконавчого провадження безпосередньо у приміщенні Новокодацького відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (колишня назва Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)), а також через автоматизовану систему виконавчого провадження у будь-який зручний для нього час з дати відкриття виконавчого провадження №65822599. Разом з тим, позивач мав реальну можливість відреагувати на постанову про стягнення виконавчого збору у межах виконавчого провадження №65822599 (яку наразі виділено в окреме виконавче провадження №71522603) з дати відкриття виконавчого провадження №65822599, проте, позивач вказаних дій не вчинив.
          Суд апеляційної інстанції не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
          Відповідно до ч. 2 ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.
          Згідно з ч. 5 ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження», рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. 
Частиною 1 статті 122 КАС України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
          Згідно з ч. 1 ст. 287 КАС України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.
          При цьому, за приписами ч. 2 ст. 287 КАС України, позовну заяву може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.
          Як зазначає позивач вона дізналась про наявність відкритого виконавчого провадження 12.05.2023 коли не змогла зняти гроші зі свої банківської картки. 
          Суд першої інстанції визнаючи неповажними причини пропуску строку на подання адміністративного позову вказав, що позивач мала бути обізнана про існування відкритого виконавчого провадження, оскільки на її рахунки був накладений арешт.
          Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
          Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження" постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.
          Відповідач у відзові на апеляційну скаргу зазначає, що дійсно керуючись ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження», державним виконавцем 15.06.2021 винесені постанова про арешт майна боржника в рамках виконавчого провадження ВП №65822599. Постанова направлена для виконання до банківської установи.
          Згідно з довідкою АТ «Райффайзен Банк» від 09.09.2021 ОСОБА_1 27.12.2015  відкрито в банку банківський рахунок для зарахування заробітної плати, на яку не може бути накладено арешт. 
          Відповідно до ч. 4 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження»,   підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.
Враховуючи вищенаведене, 10.09.2021 державним виконавцем було винесено постанову про зняття арешту з банківського рахунку позивача.
Крім того, відповідач пояснив суду апеляційної інстанції, що до відділу виконавчої служби надійшла ухвала Верховного Суду №205/4820/19 від 27.07.2021 про зупинення виконання постанови Дніпровського апеляційного адміністративного суду, на виконання якої відкрито виконавче провадження ВП №65822599. На підставі ухвали Верховного Суду державним виконавцем було винесено постанову від 11.11.2021 про зупинення виконавчих дій по виконавчому провадженню ВП №65822599.
          В подальшому, від стягувача по виконавчому провадженню ПП «Адулар» надійшла заява про повернення виконавчого документа стягувачу. 03.04.2023 державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.
           03.04.2023 постанова про стягнення з боржника виконавчого збору виділена в окреме виконавче провадження ВП 71522603 на підставі ст. 27 ЗУ «Про виконавче провадження».  Того ж дня державним виконавцем  відкрите виконавче провадження в примусового виконання постанови про стягнення з Боржника виконавчого збору у розмірі 37  868.75 грн.
           Таким чином, судом встановлено, що з 2021 року кошти позивача на банківському рахунку не були арештовані, а з листопада 2021 року виконавчі дії по виконавчому провадженню ВП №65822599 взагалі були зупинені до квітня 2023 року (повернення виконавчого документу стягувачу), відтак висновки суду першої інстанції з приводу того, що позивач повинна була знати про наявність відкритого виконавчого провадження через арешт її коштів на банківському рахунку не відповідає обставинам справи.
          Більше того, як видно з матеріалів справи, позивачем до суду першої інстанції було надано роздруківку з її карткового рахунку у   АТ «Райффайзен Банк», з якої видно рух коштів позивача за період з 01.10.2022 по 24.04.2023, жодних позначень стосовно наявності арешту на вказаному рахунку, або неможливості зняття коштів у вказаний період,  роздруківка не містить. 
          Суд першої інстанції на зазначений документ уваги не звернув. 
Більше того, повертаючи позовну заяву позивачеві з підстав пропуску строку на звернення до суду з адміністративним позовом, суд фактично не визначив чіткої дати початку перебігу строку на звернення до суду з позовними вимогами про скасування постанов державного виконавця, з урахування значної розбіжності у часі їх прийняття. 
Суд, посилаючись на ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження» та вказуючи на арешт коштів позивача як на підставу, що свідчить про обізнаність ОСОБА_3 про відкриті виконавчі провадження, фактично не встановив коли ж було накладено такий арешт державним виконавцем, та чи накладався такий арешт взагалі. Судом не з`ясовано, чи направлялись на адресу позивача копії оскаржуваних постанов та чи були вони отримані позивачем. 
Таким чином, на думку колегії суддів висновок суду першої інстанції про порушення позивачем строку звернення до суду із цим позовом є передчасним.
Стосовно посилань суду на те, що позивач мав можливість ознайомитись з матеріалами виконавчого провадження, колегія суддів зазначає, що дійсно відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України “Про виконавче провадження” сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.
          Вільний та безоплатний доступ до інформації автоматизованої системи виконавчого провадження забезпечує Міністерство юстиції України у мережі Інтернет на своєму офіційному веб-сайті з можливістю перегляду, пошуку, копіювання та роздрукування інформації, на основі поширених веб-оглядачів та редакторів, без необхідності застосування спеціально створених для цього технологічних та програмних засобів, без обмежень та цілодобово. Реєстрація виконавчих документів, документів виконавчого провадження, фіксування виконавчих дій здійснюється в автоматизованій системі виконавчого провадження, порядок функціонування якої визначається Міністерством юстиції України (ст. 8 Закону України “Про виконавче провадження”).
Між тим, суд апеляційної інстанції зазначає, що право ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження в тому числі через автоматизовану систему, не свідчить про те, що з моменту оприлюднення рішень державного виконавця та виникнення самої можливості для ознайомлення з ними, особа реалізувала своє право  та  у неї розпочався перебіг строку на судове оскарження дій чи бездіяльності державного виконавця. 
Колегія суддів зазначає, що ст. 287 КАС України визначено, що перебіг строку на звернення до суду виникає у особи саме з моменту коли вона дізналась, або повинна була дізнатися про порушення свого права чи інтересу.
          При цьому, конструкцію  «повинна була дізнатися» слід розуміти як неможливість незнання, припущення про вискоку вірогідність того, що особа дізналась про порушення своїх прав.
          Суд апеляційної інстанції вважає, що висновок суду про неможливість особи незнання про порушення своїх прав має гуртуватись на об`єктивних фактах, що дають можливість об`єктивно припустити про обізнаність позивача про порушення його прав та інтересів.
          В даному випадку, судом не встановлено наявності таких об`єктивних фактів, натоміть як вже зазначалось наявність у сторін виконавчого провадження можливості ознайомитись із матеріалами виконавчого провадження, в тому числі через автоматизовану систему, не може бути розцінена судом як обставина, що вказує не високу імовірність того, що особа все ж таки дізналась про порушення своїх прав, ознайомившись з матеріалами.
          З урахуванням вище викладеного, колегія суддів вважає висновок суду першої інстанції про наявність підстав для повернення позову ОСОБА_4 необґрунтованим, таким, що здійснений без належного з`ясування обставин справи. 
          З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне ухвалу суду першої інстанції скасувати та справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
          Керуючись ст. 243, 308, 311, 315, 320, 321, 325 КАС України, суд,
ПОСТАНОВИВ:
          Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
          Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.06.2023 в адміністративній справі №160/11439/23 – скасувати та матеріали справи направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
                    Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає. 

Головуючий - суддя                                                                      О.О. Круговий 

                               суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      А.В. Шлай