ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2023 р.	Справа № 583/927/23	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Русанової В.Б.,
Суддів: Перцової Т.С. ,  Жигилія С.П. ,
за участю секретаря судового засідання Юрченко Д.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліції на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 13.04.2023 (головуючий суддя І інстанції: Ільченко В.М.) по справі № 583/927/23
за позовом        ОСОБА_1  
до       інспектора взводу №1 роти №4 батальйону патрульної поліції в місті Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області лейтенанта поліції Скроцького О.О. ,       Департаменту патрульної поліції  
про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:
- скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАС №6596339, винесену 25.02.2023 інспектором 4 роти БПП в м. Бориспіль УПП в Київській області лейтенантом поліції Скроцьким О.О. про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680,00 грн;
- закрити провадження у адміністративній справі.
В обґрунтування позову зазначав, що відповідачем безпідставно притягнуто його до відповідальності за наявність тріщини лобового скла в зоні дії склоочисників, оскільки остання не погіршувала прозорість скла та жодним чином не обмежувала оглядовість з місця водія. Зауважує, що інспектор поліції не врахував, що позивач рухався до місця ремонту з метою заміни пошкодженого лобового скла.
При цьому, вважає, що на законодавчому рівні не закріплено, що тріщина на склі є технічною несправністю транспортного засобу при наявності якої заборонено експлуатацію транспортного засобу. 
Крім того, спірна постанова не містить відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис, що свідчить про відсутність у даній справі належних та допустимих доказів.
Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 13.04.2023 позов задоволено.
Департамент патрульної поліції Національної поліції України (далі відповідач 1) не погоджуючись з рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати, як постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, при не повному з`ясуванні обставин справи та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не вірно надано оцінку обставинам справи, оскільки не враховано, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності саме за ч.2 ст. 121, а не за ч.1 цієї статті КУпАП.
Звертає увагу, що наявність тріщин на лобовому склі свідчить про невідповідність технічного стану транспортного засобу вимогам стандарту. Вказані обставини зафіксовані відеозаписом з нагрудної камери, який надавався суду першої інстанції.
Зауважує, що позивач надавав послуги з перевезення пасажирів, що також підтверджується відеозаписом, на якому зафіксовано, що на транспортному засобі Mercedes-Benz Sprinter, номерний знак НОМЕР_1 , на вітровому склі встановлено типову для перевізників інформаційну табличку «КИЇВ» та перебування у ньому пасажирів, отже інспектором поліції правомірно притягнуто останнього до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 121 КУпАП.
Позивач, інспектор взводу №1 роти №4 батальйону патрульної поліції в місті Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області лейтенант поліції Скроцький О.О. (далі відповідач 2) не подали відзиви на апеляційну скаргу.
Відповідно до ч. 4 ст. 229, ч. 1 ст. 308 КАС України справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 25.02.2023 інспектором взводу №1 роти №4 батальйону патрульної поліції в місті Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області лейтенантом поліції Скроцьким О.О.  винесено постанову серії ЕАС №6596339, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 121 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 680,00 грн.
Згідно постанови, 25.02.2023 о 14:39 в м. Бориспіль по вул. Київський Шлях 65, водій керував транспортним засобом Mercedes-Benz Sprinter 213 CDI, д.н.з. НОМЕР_1 , надаючи послуги з перевезення пасажирів маршрутом м. Охтирка – м. Київ, з технічною несправністю транспортного засобу, а саме тріщиною лобового скла в зоні дії склоочисників, чим порушив п. 31.1 ПДР – керування водієм Т/З, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має несправності, передбачені ч. 1 цієї статті та скоїв адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 2 ст. 121 КУпАП (а.с. 10).
Позивач, не погоджуючись з постановою по справі про адміністративне правопорушення, оскаржив її в судовому порядку.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що наявність тріщини на вітровому склі транспортного засобу підтверджується матеріалами відеофіксації. Водночас оскільки ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має несправності, передбачені ч. 1 ст. 121 КУпАП, а тріщина на вітровому склі у зоні дії склоочисників не підпадає під перелік таких несправностей транспортного засобу, має місце відсутність у діях водія складу зазначеного адміністративного правопорушення.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до п. 31.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306 (далі - ПДР України) технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.
Відповідно до ч. 2 ст. 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має несправності, передбачені частиною першою цієї статті, або технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації, тягне за собою накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.
Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Статтею 40 Закону України "Про Національну поліцію" (далі Закон № 580-VIII) визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Згідно зі ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
За визначенням ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
На підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення відповідачем 1 надано до суду DVD-RW диск з відеозаписом з нагрудної камери.
Суд першої інстанції, дослідивши відеозапис з місця вчинення адміністративного правопорушення, встановив наявність тріщини на лобовому склі в зоні роботи склоочисників. Наявність такого недоліку не заперечується також позивачем.
Разом з тим, суд першої інстанції зазначив, що наявність тріщини на лобовому склі в зоні роботи склоочисників транспортного засобу не забороняє його експлуатацію, що в свою чергу виключає можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП.
Колегія суддів зазначає наступне.
Так, склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 121 КУпАП, становлять дії водія щодо керування транспортним засобом, що використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, який:
-  має несправності, передбачені ч. 1 ст. 121 КУпАП;
- за технічним станом не відповідає вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації.
Колегія суддів зазначає , що в постанові від 25.02.2023 відповідачем кваліфіковано дії водія за ч. 2 ст. 121 КУпАП, а саме керування транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має несправності передбачені ч. 1 ст. 121 КУпАП.
Отже, позивача притягнуто до відповідальності  за наявність несправностей, передбачених ч. 1 ст. 121 КУпАП, а не за невідповідність транспортного засобу вимогам стандартів. 
В свою чергу, ч. 1 ст. 121 КУпАП встановлено, що керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
З аналізу наведеної норми слідує, що заборона користування транспортним засобом застосовується у випадку наявності технічних несправностей, а саме несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.
Відповідачем доказів наявності таких несправностей у транспортного засобу позивача не надано.
Доводи апелянта про порушення позивачем вимог ПДР ґрунтуються на тому, що позивач керував транспортним засобом, що має технічну несправність, а саме тріщину на вітровому склі в зоні роботи склоочисників.
Перелік технічних несправностей, при яких забороняється експлуатація транспортного засобу наведений у розділі 31 Правил дорожнього руху України, а саме «Технічний стан транспортних засобів та їх обладнання».
Однак, в цьому переліку відсутня така несправність, як тріщина на вітровому  склі в зоні роботи склоочисників, тобто Правилами дорожнього руху не забороняється експлуатувати транспортний засіб в цьому випадку.
Колегія суддів зауважує, що у розумінні ПДР тріщина на склі автомобіля  не віднесена до технічної несправності автомобіля, а фактично наявність вказаного дефекту скла свідчить про його пошкодження.
Посилання апелянта на порушення ОСОБА_1 вимог п. 6.8.5 ДСТУ 3649:2010 «Колісні транспортні засоби. Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання» колегія суддів відхиляє, оскільки посилання на вказане  порушення відсутнє в спірній постанові.
Крім того, у ДСТУ 3649:2010 викладені вимоги до технічного стану автотранспортних засобів, які знаходяться в експлуатації, п. 6.8.5 якого дійсно визначено, що на вітровому склі КТЗ не дозволено сколи чи тріщини в зоні роботи склоочисників.
Разом з тим, як приписами ДСТУ 3649:2010 так і ПДР України такі пошкодження не віднесено до технічної несправності автомобіля.
З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що наявність тріщини на вітровому склі в зоні склоочисників транспортного засобу не забороняє його експлуатацію, що в свою чергу, виключає можливість притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 121 КУпАП.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо не доведення відповідачем факту вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КУпАП, а тому постанова по справі про адміністративне правопорушення від 25.02.2023 правомірно скасована судом із закриттям провадження у справі.
Інші доводи апеляційної скарги на правильність висновків суду першої інстанції не впливають. Відповідно до Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.
Керуючись ст. ст. 286, 308, 310, 316, 322, 325, 326, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції  залишити без задоволення.
Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 13.04.2023 по справі № 583/927/23  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя 		В.Б. Русанова	
Судді	   	Т.С. Перцова    С.П. Жигилій