ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2023 року
м. Хмельницький

Справа № 682/926/17
Провадження № 22-ц/4820/1337/23

Хмельницький апеляційний суд у складі
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Грох Л.М. (суддя – доповідач), Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,
секретар судового засідання Чебан О.М.,         

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Славутського міськрайонного районного суду Хмельницької області в складі судді Мотонок Т.Я. від 18 травня 2023 року про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника - фізичної особи.
Заслухавши доповідача, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд
       
в с т а н о в и в :

У травні 2023 року старший державний виконавець Славутського відділу ДВС у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бублик Н.Р. звернулася до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника-фізичної особи ОСОБА_1 . В обгрунтування подання зазначила, що на виконанні Славутського відділу ДВС знаходиться виконавче провадження № 61466412 з примусового виконання виконавчого листа № 682/926/17 від 03.03.2020 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 3000 дол. США та 3750 Євро боргу за договорами позики, а також 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов`язання 143,01 дол. США та 28,36 Євро, 1132,51 грн. понесених судових витрат. На цей час боржниця досі рішення суду не виконала, декларацію про доходи не подала, жодні дії з метою виконання рішення суду нею не вчинялися. На офіційні виклики держаного виконавця Япринцева О.П. не з`являлася, про причини неявки не повідомляла.
19.03.2020 року державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на пенсію боржника, яка була направлена до ГУПФУ у Хмельницькій області для виконання. ГУПФУ у Хмельницькій області примусово стягнуто 9327,29 грн., однак на період дії і до припинення воєнного стану на території України припиняється звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника (крім рішень про стягнення аліментів та рішень, боржниками за якими є громадяни Російської Федерації).
Вжитими виконавцем заходами встановлено, що за боржницею відсутнє зареєстроване будь-яке рухоме та нерухоме майно.
На запит виконавця Державною прикордонною службою України від 12.03.2023 року повідомлено про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , неодноразово перетинала державний кордон України.
За повідомленням Державної міграційної служби України від 12.04.2023 року, ОСОБА_1 , має 2 паспорта громадянина України для виїзду за кордон.
Рішення досі не виконано, а боржниця ухиляється від його виконання та не вживає заходів щодо виконання рішення.
Ухвалою Славутськогоміськрайонного суду Хмельницької області від 18.05.2023 року подання задоволено.
Тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України фізичну особу – боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , до виконання зобов`язань, покладених на неї згідно виконавчого листа № 682/926/17 від 03.03.2020 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 3000 доларів США та 3750 Євро боргу за договорами позики, а також 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов`язання – 143,01 долари США та 28,36 Євро та 1132,51 грн. понесених судових витрат.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду як незаконну та відмовити у задоволені подання. Вважає, що визначені законом підстави для тимчасового обмеження її у праві виїзду за межі України відсутні. ЇЇ викликали до відділу ДВС лише 04.03.2020 року, тобто в день відкриття, та ще раз, через три роки 04.04.2023 року. 
Вона є особою з інвалідністю 3-ої групи, отримує пенсію, з якої проводиться відрахування на погашення грошового зобов`язання, тобто вона не ухиляється від покладених на неї як боржниці зобов`язань, а той факт, що після введення воєнного стану на території України вона виїжджала за кордон як біженка, не свідчить про умисне ухилення нею від покладених зобов`язань.
Відсутність майна чи достатньої суми коштів на погашення не свідчить про ухилення від виконання судового рішення.
Тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї.
Державний виконавець не використав передбачене ст. 76 Закону України «Про виконавче провадження» право притягнути ОСОБА_1 до відповідальності відповідно до ст. 188-13 КУпАП для забезпечення виконання законних вимог про подання декларації про доходи, неявку без поважних причин за викликом виконавця. Також не доведено, що обмеження апелянтки у виїзді за кордон позитивно вплине на виконання зобов`язань по сплаті боргу.
Учасники справи в судове засідання не з`явилися, будучи повідомленими про розгляд справи. 
Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Так, відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції  ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Встановлено, що на виконанні Славутського відділу ДВС знаходиться виконавче провадження № 61466412 з примусового виконання виконавчого листа № 682/926/17 від 03.03.2020 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 3000 доларів США та 3750 Євро боргу за договорами позики, а також 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов`язання – 143,01 долари США та 28,36 Євро, 1132,51 грн. понесених судових витрат.
04.03.2020 року, 04.04.2023 року на адресу боржниці направлено виклики державного виконавця щодо надання пояснень про причини невиконання рішення суду, однак ОСОБА_1 , якій їх належно вручено (про що свідчать наявні у матеріалах справи розписки), до відділу не з`являлася, докази поважності причини неявки не представила.
Також ОСОБА_1 не подала держвиконавцю декларацію про доходи та майно, обов`язок подання якої встановлено п.3 ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження.
19.03.2020 року державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на пенсію боржниці ОСОБА_1 , за час до введення воєнного стану утримано з її пенсії 9327,29 грн. На період дії і до припинення або скасування воєнного стану на території України припиненоя звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника (крім рішень про стягнення аліментів та рішень, боржниками за якими є громадяни Російської Федерації).
10.12.2022 року винесено постанову про арешт коштів боржника.
Під час примусового виконання рішення суду встановлено, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, відсутні банківські рахунки.
Згідно повідомлення органу ДМС від 28.04.2023 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має два паспорта громадянина України для виїзду за кордон: НОМЕР_2 від 15.12.2021, орган що видав 6813; СВ 446627 від 08.11.2021, орган що видав 6313.
На запит виконавця Державною прикордонною службою України від 12.03.2023 року повідомлено про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , неодноразово перетинала державний кордон України.
Суд першої інстанції, задовольняючи подання, обґрунтовано виходив з доведеності факту ухилення ОСОБА_1 від виконання зобов`язання, покладеного на неї судовим рішенням.
Так, згідно п. 19 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.
За змістом ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема у випадку, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов`язань.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.
Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.
Суд першої інстанції правильно констатував, що боржниця ОСОБА_1 двічі не з`являлася на виклик державного виконавця, докази поважності неявки не представила, а також не подала державному виконавцю декларацію про доходи та майно, обов`язок подання якої встановлено п.3 ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження.
Крім цього, за даними ДПС України ОСОБА_1 неодноразово перетинала державний кордон України, станом на 28.09.2021 року перебувала за кордоном, цієї дати в`їхала до України; 07.12.2021 року, до війни, знову виїхала за межі України і повернулася 22.07.2022 року.
Наведене цілком спростовує доводи апелянтки про виїзд з України у зв`язку з повномасштабною агресією рф з метою набуття статусу біженки чи тимчасового захисту в іншій країні.
Вказані поїздки з тривалим перебування за кордоном, а також 3 виїзди боржниці з поверненням до України в період воєнного стану з очевидністю свідчать про наявність у боржниці достатнього доходу, про джерела якого остання не повідомляла державного виконавця.
При цьому, попри наявність такого доходу, остання не сплатила жодних коштів на виконання виконавчого листа № 682/926/17 від 03.03.2020 року (окрім проведених державним виконавцем утримань з пенсії боржниці). 
Наведені обставини в їх сукупності цілком свідчать про те, що боржниця свідомо ухиляється від виконання судового рішення, що в свою чергу є підставою для встановлення їй тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.
Суд першої інстанції прийняв ухвалу з додержанням норм процесуального права, підстав для її скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 18 травня 2023 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 04 липня 2023 року.

Судді                                                 Л.М. Грох

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк