Дата документу 30.08.2023 Справа № 333/3551/23

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

 
               Єдиний унікальний № 333/3551/23                                 Головуючий у 1 інстанції 
               № провадження 22-ц/807/1661/23                                  Ковальова Ю.В.
                                                                                        Доповідач: Бєлка В.Ю.

ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       30 серпня 2023 року                                                        м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

       Головуючого:        Бєлки В.Ю.
               Суддів:                Кочеткової І.В.
                                       Кримської О.М.                
               За участю секретаря:Книш С.В.
       
               розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС» на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12 червня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Ігнатов Євген Євгенович до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС» про стягнення суми страхового відшкодування, 
В С Т А Н О В И В:
У травні 2023 року ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Ігнатов Є.Є. звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС» про стягнення суми страхового відшкодування, посилаючись на те, що ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 . 
28.11.2017 року між ОСОБА_2 та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ТАС» був укладений поліс основного страхування життя за № ІЛ11006057 від 28.11.2017 року, строк дії якого обумовлено до 27.11.2037 року, що підтверджується копією вказаного полісу. 
Згідно умов полісу основного страхування життя за № ІЛ11006057 від 28.11.2017 року ОСОБА_1 є вигодонабувачем, в разі настання смерті застрахованої особи ОСОБА_2 .
Застрахована особа ОСОБА_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії НОМЕР_1 . 
Факт смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Перепьолкіно, Джанкойського району, АР Крим, України, було встановлено рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 01.12.2021 року у цивільній справі № 937/11670/21, на підставі відомостей, зазначених у медичному свідоцтві про смерть ОСОБА_2 серія НОМЕР_2 від 13.09.2021р. та довідці про смерть ОСОБА_2 № С-04902 від 22.09.2021 року виданій Відділом реєстрації смерті м. Сімферополя Департаменту записів актів громадянського стану Міністерства юстиції Республіки Крим, копія якого долучена до позовної заяви.        03.12.2021 року, ОСОБА_1 , як вигодонабувач за полісом основного страхування життя за № ІЛ11006057 від 28.11.2017 року, у строк, встановлений вказаним полісом та відповідно до Правил добровільного страхування життя за програмою "ТАС-ЛАЙФ", звернулася з заявою до АТ «СК «ТАС» (приватне) про виплату страхового відшкодування і надала всі необхідні документи для страхової виплати за випадком «Смерть Застрахованої особи 1 внаслідок ДТП».        Однак, 13.01.2022 року, АТ «СК «ТАС» (приватне) виплатило їй страхове відшкодування за випадком «Смерть Застрахованої особи 1, яка настала під час дії Договору» в сумі 209 415,33 грн., шляхом перерахунку коштів на мій банківський рахунок, що підтверджується випискою з карткового рахунку, копія якої долучена до позовної заяви.
В зв`язку з тим, що АТ «СК «ТАС» (приватне) прийняло рішення про виплату страхового відшкодування за страховим випадком «Смерть Застрахованої особи 1, яка настала під час дії Договору» а не за страховим випадком «Смерть Застрахованої особи 1 внаслідок ДТП», чим порушило умови п.п. 20.4, 20.5 Правил добровільного страхування життя за програмою "ТАС-ЛАЙФ" та втричі зменшило суму страхової виплати, то 24.01.2021 року, вона звернулася до відповідача АТ «СК «ТАС» (приватне) з досудовою вимогою, з метою досудового врегулювання спору, що підтверджується вказаною досудовою вимогою.
Листом від 03.02.2022 року, вих. № 792780, АТ «СК «ТАС» (приватне) повідомило, що надані нею документи на підтвердження причини смерті застрахованої особи ОСОБА_2 , а саме «врачебное свидетельство о смерти» серії 35 № 200008700 від 13.09.2021р., видане Джанкойським відділом «ГБУЗ РК «КРБ СМЭ» ОКПО 00813708 та Довідка від 30.12.2021 року видана Слідчим відділом Міжмуніципального відділу МВС Росії «Джанкойський» видані установами, розташованими на території, що входять до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085-р. За положеннями ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупований території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом; будь-який акт (рішення, документ) виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсними і не створює правових наслідків. На підставі зазначеного, 13.01.2022 року, Страховиком була здійснена страхова виплата Вигодонабувачу за випадком «Смерть Застрахованої особи 1, яка настала під час дії Договору», за Договором страхування № ІЛ11006057 від 28.11.2017 року в розмірі 209415,33 гривні та за Договором страхування № ІЛ11012631 в розмірі 26097,99 гривень на банківські реквізити зазначені в заяві на здійснення страхової виплати. 
Однак, вважає, що відповідач АТ «СК «ТАС» (приватне) не виконав своїх зобов`язань обумовлених полісом основного страхування життя за № ІЛ11006057 від 28.11.2017 року, укладеним між АТ «СК «ТАС» (приватне) та ОСОБА_2 по виплаті їй повної страхової суми за випадком «Смерть Застрахованої особи 1 внаслідок ДТП», недоплативши страхове відшкодування в сумі 418 830,66 грн., чим порушив умови укладеного договору і норми законодавства, внаслідок чого позивач змушена звернутися до суду за захистом свої прав на наступних підставах.
Вважає таку відмову у виплаті страхового відшкодування за страховим випадком «Смерть Застрахованої особи 1 внаслідок ДТП» безпідставною, оскільки представлені позивачем відомості, зазначені у вищевказаних документах є правдивими, т.я. факт смерті Застрахованої особи ОСОБА_2 , було встановлено рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 01.12.2021 року у цивільній справі № 937/11670/21, на підставі відомостей зазначених у медичному свідоцтві про смерть ОСОБА_2 серія НОМЕР_2 від 13.09.2021р. та довідці про смерть ОСОБА_2 № С-04902 від 22.09.2021 року виданому Відділом реєстрації смерті м. Сімферополя Департаменту записів актів громадянського стану Міністерства юстиції Республіки Крим, а відповідно до п.3 ч.1 ст.26 Закону України «Про страхування» підставою для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування є: подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про предмет договору страхування або про факт настання страхового випадку. 
Вважає, що відмова їй у виплаті страхового відшкодування за страховим випадком «Смерть Застрахованої особи 1 внаслідок ДТП», на підставі відомостей, що містяться у вищезазначених документах, свідчить про дискримінацію по відношенню до неї, оскільки людина не може потерпати в обмеженні своїх прав через обставини, які від неї не залежать.
У практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «Намібійські винятки», які визначають, що документи видані окупаційною владою повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. 
Вважає, що в даному випадку, вона не може нести негативні наслідки та бути позбавленою свого права, як вигодонабувач за полісом основного страхування життя за № ІЛ11006057 від 28.11.2017 року, отримати страхове відшкодування за страховим випадком «Смерть Застрахованої особи внаслідок ДТП», як то передбачено п.п. 5.3.4., 20.5. Правил добровільного страхування життя за програмою "ТАС-ЛАЙФ", в зв`язку з тим, що вищезазначені документи, видані установами, розташованими на території, що входять до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, а також з урахуванням того, що відомості, зазначені у цих документах, були враховані судом при встановлені факту смерті Застрахованої особи.
Посилаючись на зазначені обставини, просила суд стягнути з відповідача недоплачену суму страхового відшкодування за страховим випадком «Смерть Застрахованої особи внаслідок ДТП», у відповідності п.п. 5.3.4., 20.5. Правил добровільного страхування життя за програмою "ТАС-ЛАЙФ", у розмірі 418 830,66 грн. з урахуванням відомостей що містяться у медичному свідоцтві про смерть серії 35 № 200008700 від 13.09.2021р., виданому Джанкойським відділом «ГБУЗ РК «КРБ СМЭ» ОКПО 00813708, довідці про смерть ОСОБА_2 № С-04902 від 22.09.2021 року виданій Відділом реєстрації смерті м. Сімферополя Департаменту Міністерства юстиції Республіки Крим та довідці від 30.12.2021 року виданій Слідчим відділом Міжмуніципального відділу МВС Росії «Джанкойський» та судові витрати.
Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12 червня 2023 року позовну заяву задоволено.
Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС» на користь ОСОБА_1 недоплачену суму страхового відшкодування за полісом основного страхування життя за №ІЛ11006057 від 28.11.2017 (додаткова угода від 28.11.2020) у розмірі 418 788 грн. 94 коп.
Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС» на користь ОСОБА_1 , судовий збір в розмірі 3 350 грн. 65 коп.                
У апеляційній скарзі Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ТАС» зазначає, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права. Апеляційну скаргу мотивує тим, що судом неправильно досліджено та оцінено докази по справі, застосований поверхневий підхід до їх дослідження, що в сукупності привело до прийняття неправомірного рішення. Не враховано, що позивач не надав належних і допустимих доказів, визначених Законом України «Про страхування» та договором страхування, які підтверджують настання страхового випадку – ДТП та нещасного випадку. Залишилось поза увагою, що «врачебное свидетельство о смерти» від 13.09.2021 року та Довідка від 30.12.2021 року видані посадовими особами на тимчасово окупованій території відповідно до законодавства РФ, не є документами, на підставі яких можна підтвердити настання страхового випадку – ДТП та нещасний випадок. Не враховано, що відповідач був позбавлений можливостей провести страхове розслідування для встановлення всіх обставини та причин страхового випадку, зробити запити до компетентних органів, оскільки органи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, а будь-який акт, виданий такими органами, є недійсним і не створює жодних правових наслідків. Просить скасувати рішення суду та прийняти нове рішення, яким відмовити у повному обсязі у задоволенні позовної заяви. 
На зазначену апеляційну скаргу представник позивача подав відзив за змістом якого зазначає, що судом першої інстанції правильно, всебічно і повно встановлені всі обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін.
На відзив відповідач подав відповідь у якому наполягає на тому, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить апеляційну скаргу задовольнити. 
Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з`явилися, вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Судом встановлено і підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про його народження серії НОМЕР_3 , виданого повторно Мелітопольським відділом РАЦС ГТУЮ у Запорізькій області від 30.11.2021.
28.11.2017 року між ОСОБА_2 та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ТАС» був укладений поліс основного страхування життя за № ІЛ11006057 від 28.11.2017 року строк дії якого обумовлено до 27.11.2037 року, що підтверджується копією вказаного полісу. Згідно умов полісу основного страхування життя за № ІЛ11006057 від 28.11.2017 року ОСОБА_1 є вигодонабувачем, в разі настання смерті застрахованої особи ОСОБА_2 
28.11.2020 року між АТ «СК «ТАС» (приватне) та ОСОБА_2 було укладено додаткову угоду до полісу страхування № ІЛ 11006057 від 28.11.2017 р.
Застрахована особа ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про його смерть серії НОМЕР_1 , виданого 01.12.2021 Мелітопольським відділом РАЦС у Мелітопольському районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) .
Факт смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Перепьолкіно, Джанкойського району, АР Крим, України, встановлено рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 01.12.2021 року у цивільній справі № 937/11670/21 на підставі відомостей, зазначених у медичному свідоцтві про смерть ОСОБА_2 серія НОМЕР_2 від 13.09.2021р. та свідоцтві про смерть ОСОБА_2 виданому відділом реєстрації смерті м. Сімферополя Департаменту записів актів громадянського стану Міністерства юстиції Республіки Крим.
ОСОБА_1 , як вигодонабувач за полісом основного страхування життя за № ІЛ11006057 від 28.11.2017 року, у строк, встановлений вказаним полісом та відповідно до Правил добровільного страхування життя за програмою "ТАС-ЛАЙФ", звернулася з заявою до АТ «СК «ТАС» (приватне) про виплату страхового відшкодування і надала документи для страхової виплати за випадком «Смерть Застрахованої особи 1 внаслідок ДТП».
На вказану заяву Страховиком було надіслано лист Вигодонабувачу ОСОБА_1 (вих. №778580 від 10.12.2021 р.) із запитом додаткових документів для підтвердження факту смерті Застрахованої особи внаслідок ДТП, в тому числі нещасного випадку.
04.01.2022 року Страховиком було отримано від ОСОБА_1 наступні документи на підтвердження настання події, що має ознаки страхового випадку, а саме: смерті Застрахованої особи внаслідок ДТП:
• копія «врачебное свидетельство о смерти» серія 35 №200008700 від 13.09.2021 р. виданого Джанкойським відділом «ГБУЗ РК «КРБ СМЭ» ОКПО 00813708;
• копія Довідки від 30.12.2021 р. виданої Слідчим відділом Міжмуніципального відділу МВС Росії «Джанкойський».
13.01.2022 року Відповідачем була здійснена страхова виплата Позивачу за ризиком «смерть застрахованої особи під час дії Договору» за Полісом страхування № ІЛ11006057 в розмірі 209 415,33 грн. та за Полісом страхування № ТП11012631 в розмірі 26 097,99 грн. на банківські реквізити, зазначені в заяві на здійснення страхової виплати.
В зв`язку з тим, що АТ «СК «ТАС» (приватне) прийняло рішення про виплату страхового відшкодування за страховим випадком «Смерть Застрахованої особи 1, яка настала під час дії Договору» а не за страховим випадком «Смерть Застрахованої особи 1 внаслідок ДТП», чим, на думку позивача, порушило умови п.п. 20.4, 20.5 Правил добровільного страхування життя за програмою "ТАС-ЛАЙФ" та втричі зменшило суму страхової виплати, то 24.01.2021 року, ОСОБА_1 звернулася до відповідача АТ «СК «ТАС» (приватне) з досудовою вимогою, з метою досудового врегулювання спору, що підтверджується вказаною досудовою вимогою.
Листом від 03.02.2022 року, вих. № 792780, АТ «СК «ТАС» (приватне) повідомило, що надані ОСОБА_1 документи на підтвердження причини смерті застрахованої особи ОСОБА_2 , а саме «врачебное свидетельство о смерти» серії 35 № 200008700 від 13.09.2021р., видане Джанкойським відділом «ГБУЗ РК «КРБ СМЭ» ОКПО 00813708 та Довідка від 30.12.2021 року видана Слідчим відділом Міжмуніципального відділу МВС Росії «Джанкойський» видані установами, розташованими на території, що входять до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085-р. За положеннями ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупований території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом; будь-який акт (рішення, документ) виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсними і не створює правових наслідків. На підставі зазначеного, 13.01.2022 року, Страховиком була здійснена страхова виплата Вигодонабувачу за випадком «Смерть Застрахованої особи 1, яка настала під час дії Договору», за Договором страхування № ІЛ11006057 від 28.11.2017 року в розмірі 209 415,33 грн. та за Договором страхування № ІЛ11012631 в розмірі 26 097,99 грн. на банківські реквізити зазначені в заяві на здійснення страхової виплати.
Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд стягнути з відповідача недоплачену суму страхового відшкодування за страховим випадком «Смерть Застрахованої особи внаслідок ДТП», у відповідності п.п. 5.3.4., 20.5. Правил добровільного страхування життя за програмою "ТАС-ЛАЙФ", у розмірі 418 830,66 грн.
Задовольняючи позов суд першої інстанції, виходив із того, що позивач подав до страхової компанії документи, передбачені договором страхування, які надавали можливість встановити обставини ДТП у повному обсязі, тому відмова у виплаті страхового відшкодування була неправомірною.
При цьому суд послався на висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey»,«Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilaєcu and Others v. Moldova and Russia»), де ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), у яких ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.
Такий висновок необхідно розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числінормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Тому, виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактичноіснуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їмналежать.
У зв`язку з вищенаведеним суд першої інстанції зазначив, що документи, видані органами та установами, що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку. У цьому випадку такими документами є надані позивачем довідка про ДТП та постанова про адміністративне правопорушення.
Однак із висновком суду першої інстанції погодитись не можна з огляду на таке.
Частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Таким вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків,встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини перша та шоста статті 81 ЦПК України).
Відповідно до частин першої – третьої статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи іпідлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до частини першої статті 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.
Як передбачено договором страхування, страхувальник зобов`язаний повідомити про настання події компетентні органи, страховика або його представника, а також викликати компетентні органи. Також, договором страхування визначений перелік документів та/або інформації, які підтверджують настання страхового випадку та розмір збитків.
Зокрема, страхувальник повинен подати страховику заяву про виплату страхового відшкодування за встановленою формою. При цьому до такої заяви додаються копія посвідчення водія транспортного засобу, довідка ДАІ про ДТП встановленої форми та повідомлення про ДТП встановленого зразка.
Страхове відшкодування сплачується страхувальнику тільки після того, як повністю будуть встановлені причини та розмір збитку. Страхувальник зобов`язаний надати страховику усі необхідні документи та/або інформацію, що підтверджують причини та розмір збитку,перелік яких наведено в зазначеному вище договорі страхування. Ненадання вказаних документів та/або інформації дає страховику право відмовити у виплаті страхового відшкодування як у цілому, так і в частині збитку, не підтверджений такими документами та/або інформацією.
Відповідно до договору страхування страховик має право відмовити у виплаті страхового відшкодування, якщо страхувальник (його представник) не виконав обов`язків, передбачених цим договором.
Судом першої інстанції встановлено, що відповідно довідці слідчого відділу Міжмуніципального відділу МВС Росії «Джанкойський» МВС по Республіці Крим від 30.12.2021 року, слідчим відділом зареєстровано кримінальне провадження № 9787 по факту ДТП, що сталося 11.09.2021 року за ознаками складу злочину передбаченого ч. 3 ст. 264 КК РФ, в ході перевірки якого встановлено, що 11.09.2021 року приблизно о 15-50 годині на 3 км + 950 метрів автодороги «с. Зарічне – с. Перепьолкіно Джанкойського району Республіки Крим», поблизу с. Перепьолкіно Джанкойського району Республіки Крим водій автомобіля «Кіа Soul» державний номер НОМЕР_4 , гр. ОСОБА_2 рухаючись з боку с. Зарічне, Джанкойського району Республіки Крим, не обрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожню обстановку, при виникненні небезпеки для руху не вжив заходів до зниження швидкості аж до зупинки транспортного засобу, внаслідок чого, скоїв наїзд на стоячий транспортний засіб «Камаз 6520-43» державний номер НОМЕР_5 , який був розташований на проїжджій частині у місті здійснення дорожніх робіт. Внаслідок ДТП водій автомобіля «Кіа Soul» державний номер НОМЕР_4 ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження, не сумісні з життям.
Таким чином, Застрахована особа ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок ДТП, що сталося на території АР Крим, а отже, відповідач АТ «СК «ТАС» (приватне), повинно було виплатити мені ОСОБА_1 , як вигодонабувачу за договором, страхове відшкодування за страховим випадком «Смерть Застрахованої особи 1 внаслідок ДТП» відповідно до п. 20.5. Правил страхування.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України (далі – тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.
Для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій (пункт 1 частини першої статті 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»).
Відповідно до частин другої та третьої статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.
Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.
Вищевказані довідка про ДТП та постанова про адміністративне правопорушення, видані посадовою особою на тимчасово окупованій території відповідно до законодавства РФ, не є документами, на підставі яких суд може зробити висновок про наявність підстав для стягнення з відповідача страхового відшкодування.
При цьому колегія вважає безпідставним посилання суду на висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidouv. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilaєcu and others v.Moldova and Russia»), як підставу для прийняття зазначених вище документів в якості належних і допустимих доказів у даній справі про стягнення страхового відшкодування, оскільки вказана практика ЄСПЛ стосується документів, виданих органами та установами (зокрема,лікувальними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою, які як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку лише під час розгляду справ про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України. 
Оскільки під час дослідження доказів та встановлення фактів у справі судом першої інстанції були порушені норми процесуального права, не правильно застосовані норми матеріального закону, тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям постанови про відмову у задоволенні позову.
Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС» задовольнити.
               Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12 червня 2023 року по цій справі скасувати та прийняти постанову наступного змісту: У задоволенні позову ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Ігнатов Євген Євгенович до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС» про стягнення суми страхового відшкодування відмовити, 
       Дата складання повної постанови 04 вересня 2023 року.
               Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

               Головуючий:                                                        В.Ю. Бєлка

               Судді:                                                                І.В. Кочеткова 

О.М. Кримська