ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2023 року 
м. Київ

справа № 260/3858/22
адміністративне провадження № К/990/7681/23  

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Шарапи В. М.,
суддів: Єзерова А. А., Чиркіна С. М., 
розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Гринихою Тетяною Юріївною, на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07.02.2023 (у складі колегії суддів: Улицького В.З. (суддя-доповідач), Кузьмича С.М., Матковської З.М.) у справі № 260/3858/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії, 
ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій:
ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі - відповідач, ГУ ПФУ в Закарпатській області), у якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Закарпатській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2022 рік у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Закарпатській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену грошову допомогу до 5 травня за 2022 рік у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993                      № 3551-XII (далі - Закон України № 3551-XII) з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 27.02.2020 №3- р/2020 , з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги.
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 27.10.2022 позов задоволено. 
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач безпідставно допустив бездіяльність щодо не нарахування та не виплати позивачу разової грошової допомоги до 5 травня як особі з інвалідністю 2-ї групи в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, визначеному статтею 13 Закону № 3551-XII (у редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25 грудня 1998 року № 367-XIV)   ).
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07.02.2023 скасовано вказане рішення та ухвалено нове, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог. 
Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, апеляційний суд виходив з того, що відповідач діяв правомірно, так як враховуючи положення статті 64 Конституції України, частини 2 статті 20 Закону України "Про правовий режим воєнного стану", частини 7 статті 20 та абзацу 3 підпункту 2 пункту 22 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України, у 2022 році виплата щорічної разової грошової допомоги до 5-го травня мала здійснюватися у розмірах, визначених в додатку до Порядку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 07.05.2022 № 540 (далі - Постанова № 540).
Не погодившись з таким рішенням суду апеляційної інстанції, позивач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07.02.2023 та залишити в силі рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 27.10.2022.
Короткий зміст вимог та узагальнені доводи касаційної скарги:
Аргументи скаржника на обґрунтування доводів касаційної скарги зводяться до допущення судом апеляційної інстанції порушень норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права. Зокрема, скаржник зазначає, що існує необхідність відступити від висновку щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 01.12.2022 у справі № 580/2869/22. Заявник касаційної скарги вказує, що Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 не вводились обмеження прав і свобод громадян України, зокрема, в частині розміру одноразової грошової допомоги до 5 травня, яка передбачена статтями 12-16 Закону України № 3551-XII через що до спірних правовідносин не підлягає застосуванню Постанова № 540   . 
Відповідачем поданий відзив на касаційну скаргу, у якому просить у задоволенні вимог касаційної скарги відмовити, а оскаржуване судове рішення залишити без змін.
Судами попередніх інстанцій встановлені такі обставини, що мають значення для вирішення справи:
ОСОБА_1 є особою з інвалідністю 2 групи і має пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - осіб з інвалідністю внаслідок війни, відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого 16.04.2021 року, яке дійсним на всій території України, перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Закарпатській області.
В червні 2022 року позивач отримав разову грошову допомогу як особа з інвалідністю внаслідок війни 2 групи в розмірі 3906,00 гривні.
На звернення до відповідача із заявою про нарахування і виплату недоплаченої суми разової грошової допомоги до 5 травня у 2022 році, встановленої статтею 13 Законом України № 3551-XII в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної частиною 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 27.02.2020 №3-р/2020, на момент проведених виплат, з урахуванням проведених виплат, позивач отримав відповідь, що йому виплачена вказана грошова допомога у розмірі, встановленому Постановою № 540.
Не погодившись із виплаченою сумою одноразової грошової допомоги, позивач звернувся до суду з цим позовом.
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Висновки суду за результатами розгляду касаційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд касаційної інстанції:
Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статтею 341 КАС України, а також, надаючи оцінку правильності застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права у межах доводів касаційної скарги та зазначає наступне.
Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Ключовим питанням у цій справі є визначення розміру виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у 2022 році особі з інвалідністю внаслідок війни 2-ї групи, в умовах воєнного стану.
Подібні правовідносини були предметом розгляду у Верховному Суді.
Верховний Суд у складі Судової палати для розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 13.06.2023 у справі № 560/8064/22 відступив від висновку щодо застосування положень статті 13 Закону № 3551-XII, частини другої статті 20 Закону № 389-VІІІ, частини сьомої статті 20 та абзацу третього підпункту 2 пункту 22 розділу VI Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України та Порядку № 540 у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 01.12.2022 у справі №580/2869/22, відповідно до якого правомірним є нарахування та виплата щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2022 рік у розмірі, визначеному Порядком № 540, та сформулював наступний висновок:
" 1) держава не може в односторонньому порядку відмовитися від зобов`язання щодо соціального захисту осіб, які вже виконали свій обов`язок перед державою щодо захисту її суверенітету і територіальної цілісності без запровадження рівноцінних або більш сприятливих умов соціального захисту осіб, які захищали Батьківщину, її суверенітет і територіальну цілісність (ветеранів війни, учасників бойових дій, осіб з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни), та членів їхніх сімей;
(2) Бюджетним кодексом України не можна доручати Кабінету Міністрів України встановлювати інше (додаткове) законодавче регулювання відносин, відмінне від того, що є предметом регулювання спеціального Закону № 3551-ХІІ;
(3) тимчасове обмеження окремих соціальних пільг особам, які захищають або захищали Батьківщину, її суверенітет і територіальну цілісність, та членів їхніх сімей, у разі запровадження режиму воєнного стану, за умови додержання вимог пункту 5 частини першої статті 6 Закону № 389-VIII, може відбуватись за умови внесення змін до спеціального Закону № 3551-ХІІ, який регулює відносини забезпечення соціального захисту ветеранів війни та членів їх сімей, членів сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, членів сімей загиблих (померлих) Захисників та Захисниць, а не шляхом внесення змін до бюджетного законодавства з подальшим ухваленням Кабінетом Міністрів України рішення щодо визначення розмірів соціальних гарантій;
(4) Уряд в додатку до Порядку № 540 установив, що у 2022 році виплата щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законом № 3551-XII, зокрема, інвалідам війни здійснюється у розмірах: I групи - 4421 гривня, II групи -3906 гривень, III групи - 3391 гривня, тобто визначив інші, ніж у вказаному Законі, розміри щорічної допомоги до 5 травня, що свідчить про невідповідність такого нормативного акта Кабінету Міністрів України положенням Закону № 3551-XII, який має вищу юридичну силу, а відтак положення цього Порядку щодо визначення розмірів такої щорічної разової грошової допомоги не можуть бути застосовані у відносинах її виплати у 2022 році;
(5) виплата інвалідам війни щорічної разового грошової допомоги до 5 травня у 2022 році має здійснюватися відповідно до статті 13 Закону № 3551-ХІІ у редакції Закону № 367-ХІV, у таких розмірах:
I групи - десять мінімальних пенсій за віком;
II групи - вісім мінімальних пенсій за віком;
III групи - сім мінімальних пенсій за віком.
Застосовуючи наведені вище правові висновки Верховного Суду до спірних відносин, які виникли у справі, яка переглядається, Судова палата виходить із того, що оскільки на час виплати позивачу у 2022 році щорічної разової грошової допомоги до 5 травня одночасно діяли положення статті 13 Закону № 3551-XII і Порядку № 540, які по-різному визначають розмір виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, з огляду на положення частини третьої статті 7 КАС України, якою визначаються загальні засади пріоритетності законів над підзаконними актами, для визначення розміру разової грошової допомоги особам з інвалідністю внаслідок війни у 2022 році слід застосовувати не Порядок № 540, а Закон №3551-XII, який має вищу юридичну силу та є спеціальним законом у цій сфері відносин."
Застосовуючи ці висновки до обставин справи, яка розглядається, колегія суддів виходить з того, що на час виплати позивачу у 2022 році щорічної разової грошової допомоги до 5 травня одночасно діяли положення статті 13 Закону № 3551-XII та Порядку № 540, які по-різному визначають розмір виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, тому для визначення розміру разової грошової допомоги особі з інвалідністю внаслідок війни 2-ї групи у 2022 році слід застосовувати не Порядок № 540, а Закон №3551-XII, який має вищу юридичну силу та є спеціальним законом у цій сфері відносин.
Водночас, як встановлено судами попередніх інстанцій виплату, належної позивачу у 2022 році щорічної разової грошової допомоги, здійснено відповідачем в розмірах менших ніж передбачено статтею 13 Закону України № 3551-XII " у редакції Закону України № 367-ХІV.
За таких обставин, враховуючи висновки Верховного Суду у справі № 560/8064/22, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку щодо протиправності дій відповідача по виплаті належної позивачу у 2022 році щорічної разової грошової допомоги та прийняв рішення про задоволення позовних вимог.
Відповідно до статті 352 КАС України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.
Отже, колегія суддів дійшла висновку, що рішенням суду апеляційної інстанції скасоване рішення суду першої інстанції, яке відповідає закону, тому постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07.02.2023 необхідно скасувати, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 27.10.2022 - залишити в силі.
З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 352, 356, 359 КАС України, Верховний Суд -
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити. 
Постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07.02.2023 у справі № 260/3858/22 скасувати.
Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 27.10.2022 у справі № 260/3858/22 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не оскаржується.
Судді                                                                                           В. М. Шарапа
                                                                                          А. А. Єзеров
                                                                                          С. М. Чиркін