ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2023 р.	Справа № 440/4865/23	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Бегунца А.О.,
Суддів: Мельнікової Л.В. ,  Курило Л.В. ,
за участю секретаря судового засідання Реброва А.О.
          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 26.04.2023, головуючий суддя І інстанції: Н.І. Слободянюк, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава,  36039, повний текст складено 26.04.23 року по справі № 440/4865/23
          за позовом           ОСОБА_1  
          до          Головного управління Національної поліції в Полтавській області                  
          про визнання бездіяльності протиправною,
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Полтавській області, в якій просила суд: визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Полтавській області щодо ненадання відповіді ОСОБА_2 за її скаргою в інтересах потерпілої у кримінальному провадженні ОСОБА_1 від 07 березня 2023 року в строк, встановлений частиною першою статті 20 Закону України "Про звернення громадян".
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 26.04.2023 відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною. Роз`яснено позивачу, що спір підлягає розгляду у порядку, установленому КПК України. Роз`яснено, що повторне звернення тієї самої особи до суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.
Не погодившись з вказаним висновком суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 26.04.2023 скасувати та направити справу для подальшого розшляду до суду першої інстанції.
В обгрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що визначений позивачем відповідач ГУ НП в Полтавській області не здійснює досудове розслідування в конкретному кримінальному провадженні, також СУ ГУНП в Полтавській області не здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні №12020170040002116 від 21.11.2020. Тобто, ні ГУНП в Полтавській області, ні СУ ГУНП в Полтавській області не є сторонами кримінального провадження, отже вимоги КПК України не поширюються на дані правовідносини. Також вказує, що обставинамми, які підлягають доказуванню в межах даних правовіднсин є факт звернення ОСОБА_1 до відповідача та надання чи ненадання відповіді, відповідно до вимог ЗУ "Про звернення громадян".
Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу відповідач зазначає, що спір, який виник між ОСОБА_1 та ГУНП в Полтавській області підлягає розгляду в порядку, передбаченому КПК України, оскільки захист прав заявника, з урахуванням обов`язковості дотримання вимог ч. 2 ст. 2 КАС України, вимагає від адміністративного суду перевіряти та надавати оцінку обставинам, не властивим суду адміністративної юрисдикції, дотримання відповідачем приписів, встановлених КПК України, зокрема щодо порядку реагування органами Національної поліції України на викладену в заяві інформацію, її обробку та як наслідок, вчинення подальших дій.
В судове засідання сторони не з`явились, про день, час та місце судового засідання  повідомлені своєчасно та належним чином.
Від представника ОСОБА_1 - адвоката Шинкаренка М.А. до Другого апеляційного адміністративного суду надійшла заява про розгляд справи без їх участі.
Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, неявка сторін або інших учасникв справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Відповідно до положень ч. 4  ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши доповвідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.
Згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до статті 4 цього Кодексу адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; а публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.
За приписами пункту 1 частини першої статті 19 цього ж Кодексу юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб`єкта, прийнятих або вчинених (допущених) ним при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.
Пунктом 2 частини другої статті 19 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів не поширюється на справи, що мають вирішуватися в порядку кримінального судочинства.
Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 23 травня 2001 року №6-рп/2001 кримінальне судочинство - це врегульований нормами КПК України порядок діяльності органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду (судді) щодо порушення, розслідування, розгляду і вирішення кримінальних справ, а також діяльність інших учасників кримінального процесу - підозрюваних, обвинувачених, підсудних, потерпілих, цивільних позивачів і відповідачів, їх представників та інших осіб з метою захисту своїх конституційних прав, свобод та законних інтересів.
Згідно з частиною першою статті 1 Кримінального процесуального кодексу України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.
Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування визначений главою 26 Кримінального процесуального кодексу України.
Відповідно до статті 12 Закону України "Про звернення громадян" дія цього Закону не поширюється на порядок розгляду заяв і скарг громадян, встановлений кримінальним процесуальним, цивільно-процесуальним, трудовим законодавством, законодавством про захист економічної конкуренції, законами України "Про судоустрій і статус суддів" та "Про доступ до судових рішень", Кодексом адміністративного судочинства України, законами України "Про запобігання корупції", "Про виконавче провадження".
Тож оскарження рішень, дій чи бездіяльності, прийнятих (вчинених, допущених) під час досудового розслідування можливе лише у порядку, визначеному КПК України. Відповідно скарги, які подаються на рішення, дії чи бездіяльність, прийняті (вчинені, допущені) під час досудового розслідування, розглядаються не інакше як за нормами КПК України, а не за нормами Закону України "Про звернення громадян".
Відповідно до частин першої та третьої статті 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до положень Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки" діє в інтересах власників облігацій, яким кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.
Частинами першою та другою статті 56 КПК України передбачено, що протягом кримінального провадження потерпілий має право: 1) бути повідомленим про свої права та обов`язки, передбачені цим Кодексом; 2) знати сутність підозри та обвинувачення, бути повідомленим про обрання, зміну чи скасування щодо підозрюваного, обвинуваченого заходів забезпечення кримінального провадження та закінчення досудового розслідування; 3) подавати докази слідчому, прокурору, слідчому судді, суду; 4) заявляти відводи та клопотання; 5) за наявності відповідних підстав - на забезпечення безпеки щодо себе, близьких родичів чи членів своєї сім`ї, майна та житла; 6) давати пояснення, показання або відмовитися їх давати; 7) оскаржувати рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора, слідчого судді, суду в порядку, передбаченому цим Кодексом; 8) мати представника та в будь-який момент кримінального провадження відмовитися від його послуг; 9) давати пояснення, показання рідною або іншою мовою, якою він вільно володіє, безоплатно за рахунок держави користуватися послугами перекладача в разі, якщо він не володіє державною мовою чи мовою, якою ведеться кримінальне провадження; 10) на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом; 11) знайомитися з матеріалами, які безпосередньо стосуються вчиненого щодо нього кримінального правопорушення, в порядку, передбаченому цим Кодексом, у тому числі після відкриття матеріалів згідно зі статтею 290 цього Кодексу, а також знайомитися з матеріалами кримінального провадження, які безпосередньо стосуються вчиненого щодо нього кримінального правопорушення, у випадку закриття цього провадження; 12) застосовувати з додержанням вимог цього Кодексу технічні засоби при проведенні процесуальних дій, в яких він бере участь. Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд вправі заборонити потерпілому застосовувати технічні засоби при проведенні окремої процесуальної дії чи на певній стадії кримінального провадження з метою нерозголошення даних, які містять таємницю, що охороняється затя та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. ОСОБА_3 ? на ухвалу? Полтавського окружного адміністративного суду? від 26.04.2023, г
Під час досудового розслідування потерпілий має право: 1) на негайне прийняття і реєстрацію заяви про кримінальне правопорушення, визнання його потерпілим; 2) отримувати від уповноваженого органу, до якого він подав заяву, документ, що підтверджує її прийняття і реєстрацію; 3) подавати докази на підтвердження своєї заяви; 4) брати участь у слідчих (розшукових) та інших процесуальних діях, під час проведення яких ставити запитання, подавати свої зауваження та заперечення щодо порядку проведення дії, що заносяться до протоколу, а також знайомитися з протоколами слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій, виконаних за його участі; 5) отримувати копії матеріалів, які безпосередньо стосуються вчиненого щодо нього кримінального правопорушення, після закінчення досудового розслідування.
Згідно із частинами першою- другою, четвертою - п`ятою статті 40 КПК України слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій. Слідчий уповноважений: 1) починати досудове розслідування за наявності підстав, передбачених цим Кодексом; 2) проводити слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії у випадках, встановлених цим Кодексом; 3) доручати проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій відповідним оперативним підрозділам; 5) звертатися за погодженням із прокурором до слідчого судді з клопотаннями про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій; 6) повідомляти за погодженням із прокурором особі про підозру; 7) за результатами розслідування складати обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру та подавати їх прокурору на затвердження; 8) приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження за наявності підстав, передбачених статтею 284 цього Кодексу; 9) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Кодексом.
Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 є потерпілою у кримінальному провадженні №120201700040002116 та скарга на дії СУ ГУНП в Полтавській області, яка подана її представником Шинкаренко Мариною, стосується питання здійснення належного досудового розслідування у кримінальному провадженні №120201700040002116.
Так, у скарзі на Слідче управління ГУ НП в Полтавській області від 07 березня 2023 року ОСОБА_2 (як представник потерпілої у кримінальному провадженні №120201700040002116 Миронько О.М.), посилаючись на конкретні фактичні обставини досудового розслідування у кримінальному провадженні №120201700040002116 та відповідні норми КПК України, просить розглянути її заяву від 24 січня 2023 року про відсторонення слідчої у кримінальному провадженні №120201700040002116 від 21 листопада 2020 року, сприяти виконанню рішення Октябрського районного суду від 27 грудня 2022 року щодо вчинення дій у кримінальному провадженні №120201700040002116 від 21 листопада 2020 року та повідомити про мотиви прийнятого рішення, про яке йдеться в листі №24/Ш-124 від 15 лютого 2023 року, щодо доручення здійснення досудового розслідування іншому слідчому у кримінальному провадженні №120201700040002116 від 21 листопада 2020 року.
Тобто, позов з приводу не розгляду цієї скарги, який надійшов до адміністративного суду, вимагає від адміністративного суду встановлювати певні обставини досудового розслідування, досліджувати відповідні матеріали кримінального провадження, перевіряти та надавати оцінку фактичним обставинам на предмет дотримання приписам, встановленим Кримінальним процесуальним кодексом України, що не властиво адміністративному суду та не відповідає завданню адміністративного судочинства, визначеному статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Верховний Суд України неодноразово, зокрема, в постановах від 24 квітня 2012 року у справі № 21-989во10 та від 16 вересня 2015 року у справі № 21- 1666а15, вказував на те, що спори, які стосуються перевірки правомірності дій (рішень) правоохоронних органів, вчинених (прийнятих) при досудовому розслідуванні, не відносяться до юрисдикції адміністративних судів.
Також у постанові Верховного Суду від 27 березня 2023 року у справі № 420/13296/22 про визнання протиправними дій щодо несвоєчасного та неналежного розгляду звернення та зобов`язання розглянути звернення відповідно до вимог Закону України "Про звернення громадян" зазначено, що орган дізнання, попереднього слідства, прокуратури під час вчинення діянь, пов`язаних із досудовим розслідуванням злочинів, не здійснюють публічно-владних управлінських функцій, а отже оскарження таких дій має відбуватися виключно за правилами, установленими КПК України. 
Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постановах від 21 листопада 2018 року в справа № 826/2004/18, від 10 квітня 2019 року у справі №808/390/18 та від 28 серпня 2019 року в справі № 1540/5031/18.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 червня 2018 року у справі №826/13340/15 сформувала правовий висновок, згідно з яким спір щодо правомірності дій органу при розгляді скарги на дії працівників цього органу, які здійснюють досудове розслідування в кримінальних провадженнях, у яких скаржник є стороною, підлягає розгляду в порядку кримінального судочинства.
Оскільки спірні правовідносини стосуються окремих питань діяльності відповідача, яка регламентована нормами Кримінального процесуального кодексу України, та порядок розгляду скарги, поданої представником потерпілої у кримінальному провадженні ОСОБА_1 , встановлений кримінальним процесуальним законодавством і на нього не поширюється дія Закону України "Про звернення громадян", суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що спір, який виник між сторонами у цій справі, не відноситься до компетенції адміністративних судів і не може бути розглянутий за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі.
Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Таким чином, колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права.
Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 26.04.2023 по справі № 440/4865/23  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		А.О. Бегунц	
Судді	   	Л.В. Мельнікова    Л.В. Курило   	
Повний текст постанови складено  13.07.2023 року