Номер провадження: 22-ц/813/4035/23 
Справа № 522/11884/22-Е
Головуючий у першій інстанції Косіцина В.В.
Доповідач Лозко Ю. П.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26.09.2023 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого - Лозко Ю.П.,
суддів: Кострицького В.В., Назарової М.В.
за участю секретаря судового засідання – Гуденка Д.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського 
апеляційного суду в порядку спрощеного провадження
апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат 
Сарсаков Станіслав Олександрович
на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 31 жовтня 2022 року про 
забезпечення позову
у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Руденко Ганни Олександрівни, ОСОБА_1 , за участю третіх осіб: приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Фролової Руслани Валеріївни, приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Хоми Ганни Сергіївни про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину,
встановив:
       У вересні 2022 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 через свого представника-
адвоката Шаврова І.І. за допомогою системи «Електронний суд» звернулися до Приморського районного суду м. Одеси із вказаним вище позовом у якому просили:
       Визнати незаконними дії приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Руденко Г.О. щодо посвідчення: 
- довіреності, яка видана від імені ОСОБА_3 на право розпорядження квартирою, яка знаходить за адресою: АДРЕСА_1 , довіреність зареєстрована за №873 від 23 жовтня 2020 року та посвідчена приватним нотаріусом Руденко Г.О.; 
- заяви від 02 лютого 2021 року, зареєстровану в реєстрі за №54, яка посвідчена приватним нотаріусом Руденко Г.О.;
- довіреності, яка видана від імені ОСОБА_2 на представництво інтересів позивача та розпорядження всім належним йому майном, довіреність зареєстрована за №533 від 02 лютого 2021 року та посвідчена приватним нотаріусом Руденко Г.О.;
- заяви від 23 жовтня 2022 року, зареєстровану в реєстрі за №872, яка посвідчена приватним нотаріусом Руденко Г.О. та визнати їх недійсними.
Визнати недійсними:
- договір позики від 16 лютого 2021 року за реєстровим №146 зі змінами та 
доповненнями;
- іпотечний договір від 16 лютого 2021 року за реєстровим №147 зі змінами та 
доповненнями;
- іпотечний договір від 09 листопада 2020 року за реєстровим №1174 зі змінами та доповненнями;
- договір позики від 09 листопада 2020 року за реєстровим №1173 зі змінами та 
доповненнями;
- іпотечний договір від 05 лютого 2021 року за реєстровим №229 зі змінами та 
доповненнями;
- договір позики від 05 лютого 2021 року за реєстровим №228 зі змінами та 
доповненнями.
Скасувати рішення про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень індексний номер 51446387 від 03 березня 2020 року, виконаний приватним нотаріусом 
Фроловою Р.В.
Скасувати рішення про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень індексний номер 51446557 від 03 березня 2020 року, виконаний приватним нотаріусом 
Фроловою Р.В.
Скасувати рішення про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень індексний номер 56648879 від від 16 лютого 2021 року, виконаний приватним нотаріусом Хома А.С.
Скасувати рішення про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень індексний номер 56648269 від від 16 лютого 2021 року, виконаний приватним нотаріусом 
Хома А.С.
Скасувати рішення про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень індексний номер 55030898 від 09 листопада 2020 року, виконаний приватним нотаріусом 
Фроловою Р.В.
Скасувати рішення про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень індексний номер 56481619 від 05 лютого 2021 року, виконаний приватним нотаріусом 
Фроловою Р.В.
Скасувати рішення про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень індексний номер 56482051 від 05 лютого 2020 року, виконаний приватним нотаріусом 
Фроловою Р.В.
У жовтні 2022 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 через свого представника-
адвоката Шаврова І.І. звернулися із заявою про забезпечення позову у якій просили заборонити відповідачу, а також будь-яким особам-суб`єктам на які покладено функції із проведення державної реєстрації прав на нерухоме майно, зокрема, але не виключно акредитованим суб`єктам, державним реєстраторам, нотаріусам та іншим органам державної реєстрації (у тому числі, але не виключно, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад), вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо нерухомого майна –предмету іпотеки за: 
- іпотечним договором від 16 лютого 2021 року за реєстровим №147 зі змінами та доповненням до нього;
- іпотечним договором від 09 листопада 2020 року за реєстровим №1174 зі змінами та доповненнями до нього;
- іпотечним договором від 05 лютого 2021 року за реєстровим №229 зі змінами та доповненнями до нього, 
а саме:
- АДРЕСА_2 (реєстр. номер об`єкту нерухомого майна 727313451101);
- АДРЕСА_1 (реєстр. номер об`єкту нерухомого майна в книзі: 493 пр-стор 185-р. №3359 від 02 вересня 2003);
- АДРЕСА_3 (реєстр. номер в книзі: 132 доп. Стор.22 р.3286 від 18 грудня 2000 року), до набрання судовим рішення у даній справі законної сили.
Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що поза волею позивачів, отримавши у неправомірний спосіб довіреність на представництво їх інтересів та розпорядження належним їм майном, відповідачка ОСОБА_4 уклала ряд договорів позики та іпотечних договорів, усупереч волевиявленню позивачів, на підставі чого у подальшому було вчинено ряд нотаріальних та реєстраційних дій у зв`язку з чим майно, що належить позивачам, знаходиться під обтяженням, унаслідок чого порушується їх право вільно, та на власний розсуд розпоряджатися власним майном. Представник позивачів вказував, що предметом спору у даній справі є скасування договорів іпотеки та визнання незаконними та скасування рішень державного реєстратора щодо реєстрації іпотеки, та існує вірогідність, що відповідачі будуть намагатися продати квартири. У разі не вжиття заходів забезпечення позову, реалізації іпотечного застереження відповідачами та задоволення судом позовних вимог, будуть породжені інші судові процеси щодо визнання права власності на вказані квартири, що не відповідає принципам цивільного судочинства та не буде відображати ефективний спосіб захисту порушених прав позивачів. Невжиття заходів забезпечення позовну може призвести до подальших незаконних дій з майном позивачів. 
       Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 31 жовтня 2022 року заяву представника  ОСОБА_2  та ОСОБА_3 , адвоката Шаврова І.І. про вжиття заходів забезпечення позову задоволено. Заборонено відповідачам, а також будь-яким особам – суб`єктам, на які покладено функції із проведення державної реєстрації прав на нерухоме майно, зокрема, але не виключно акредитованим суб`єктам, державним реєстраторам, нотаріусам та іншим органам державної реєстрації (у тому числі, але не виключно, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад), вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо нерухомого майна – предмету іпотеки за:
Іпотечний договір від 16.02.2021 за реєстровим 147 зі змінами та доповненнями до нього.
Іпотечний договір від 09 листопада 2020 року за реєстровим №1174 зі змінами та доповненнями до нього.
Іпотечний договір від 05.02.2021 року за реєстровим №229 зі змінами та доповненнями до нього, а саме:
АДРЕСА_2 (реєстр. номер об`єкту нерухомого майна 727313451101);
АДРЕСА_1 (реєстр. номер об`єкту нерухомого майна в книзі: 493пр-стор 185-р. №3359 від 02.09.2003);
АДРЕСА_3 (реєстр. Номер в книзі 132доп. Стор.22 р.3286 від 18.12.2000 р.).
Не погодившись із вказаною ухвалою суду,  ОСОБА_1 в інтересах якого діє 
представник-адвокат Сарсаков С.О. просить скасувати ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 31 жовтня 2022 року, повернути заяву про забезпечення позову. Направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що заява про забезпечення позову подана і 
підписана особою, яка не уповноважена на ведення справи від імені позивачів, 
оскільки ця заява підписана особисто адвокатом Шавровим І.І., проте матеріали справи не містять документів, що підтверджують повноваження адвоката Шаврова І.І., як представника позивачів, а тому таку заяву суд мав повернути останньому, з огляду на положення 
ст. 151 ЦПК України. 
Судом першої інстанції усупереч вимогам ст. 154 ЦПК України не застосовано 
зустрічне забезпечення, та як наслідок не забезпечено відшкодування збитків відповідачам, які можуть бути спричиненні забезпеченням позову.
На думку скаржника, суд вважав встановленими обставини, які не доведені належними і допустимими доказами, про належність у позивача на праві власності нерухомого майна та необхідність його обтяження для забезпечення позову, оскільки, а ні до позовної заяви, а ні до заяви про забезпечення позову позивачами не додано доказів того, що нерухоме майно належить їм на праві приватної власності. Крім того, позивачами не надано доказів в обґрунтування необхідності забезпечення їхнього позову.
Вважає, що посилання на передбачені договорами іпотеки застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, у заяві про забезпечення позову є безпідставними, оскільки немає жодного посилання на фактичні обставини, що свідчать про вчинення відповідачами дій, спрямованих на реалізацію майна чи підготовчих дій до його реалізації. 
В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається правову позиції, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №381/4019/18.
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивачів ОСОБА_7 , 
 ОСОБА_3 , адвокат Петренко Н.О. просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги посилаючись на те, що матеріали справи містять документи на підтвердження повноважень адвоката Шаврова І.І., як представника ОСОБА_7 та ОСОБА_3 , про що свідчать ордери про надання правової допомоги серії ВН №1107339 та серії ВН №1119504. Необхідність застосування заходів забезпечення позову підтверджується фактом переходу права власності на два спірні об`єкти, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та по АДРЕСА_2 , які належали на праві власності позивачам, однак на підставі договорів купівлі-продажу були відчужені на користь відповідачів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . 
Приймаючи участь в судовому засіданні представник ОСОБА_1 , адвокат 
Саркасов С.О. підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги.
Представник позивачів  ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3  адвокат - Петренко Н.О. заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції. 
У судове засідання інші учасники справи не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, що відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи. 
Заслухавши суддю — доповідача, пояснення представників учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
       Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
       Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимогі заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Вказаним вимогам оскаржувана ухвала суду відповідає. 
Ухвалюючи оскаржуване судове рішення про задоволення заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що з огляду на предмет позову, судове рішення у разі задоволення заявлених позивачами вимог не вимагатиме примусового виконання. В даному випадку, як підстава вжиття заходів забезпечення позову мають досліджуватись обставини, що свідчать про те, що невжиття таких заходів істотно ускладнить чи унеможливить ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивачів, за захистом яких вони звернулися до суду. Також суд врахував, що можливість відчуження спірного майна в порядку звернення стягнення на предмет іпотеку в позасудовому порядку та право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки прямо передбачені статтями 37-38 Закону України "Про іпотеку". Окрім того, суд зважив і на те, що якщо до закінчення розгляду справи у позасудовому порядку буде звернуто стягнення на предмет іпотеки та/або передано предмет іпотеки третім особам, то сторона позивача не зможе захистити або поновити свої права в межах одного судового провадження за його позовом без нових звернень до суду, що істотно ускладнить або взагалі унеможливить поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, тому суд дійшов висновку про те, що збереження спірних правовідносин в існуючому на разі стані буде спрямовано в тому числі на забезпечення збереження балансу інтересів як їх існуючих учасників, так і потенційно можливих учасників, які виникнуть під час вирішення спору, адже попередить можливість понесення ними можливих збитків та додаткових витрат у випадку подальшого відчуження нерухомого майна.
З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується, з огляду на таке.
Згідно з частиною другою статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.
Відповідно до пунктів 2, 4 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.
Згідно з частиною третьою статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Співмірність передбачає врахування судом співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.
Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Колегія суддів зауважує, що на підтвердження достатньої обґрунтованості для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування конкретно-визначеного виду забезпечення позову.
Такі обставини, можуть як обумовлюватися вчиненням відповідачем певного роду дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явленням вимоги чи подання позову до суду, шляхом вжиття заходів з реалізації майна чи вчиненням дій по їх підготовці, так і мати форму вираження у правовстановлюючих документах, які регламентують повноваження відповідача щодо права на відчуження майна відносно якого існує спір про право.
Судом встановлено, що між сторонами виник спір щодо визнання незаконними дій приватного нотаріуса з посвідчення від імені позивачів довіреностей на представництво їхніх інтересів, а також можливості розпоряджатися належним їх майном, визнання недійсними договорів позики та іпотеки, скасування рішень державних реєстраторів про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень стосовно на нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , АДРЕСА_1 , АДРЕСА_3 .
Як стверджують позивачі, указані дії щодо належного їм майна були вчинені усупереч їх волевиявленню, без наявних на те повноважень, у зв`язку з чим указане вище майно 
обтяжене іпотекою, у зв`язку із чим, порушуються їхні право вільно та на власний розсуд 
розпоряджатися власним майном.
Матеріали справи підтверджують існування спору про майнові права між позивачами та відповідачами як іпотекодержателями спірного майна, та наявності у останніх можливості  задовольнити забезпечену іпотекою вимогу, шляхом набуття права власності (спеціального майнового права) на предмет іпотеки.
З огляду на викладене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої
 інстанції, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити ефективний захист прав позивачів у випадку задоволення їх позову, оскільки перехід права власності на 
спірне майно до інших осіб, потребуватиме подання інших позовів.
Дійшовши такого висновку апеляційний суд відхиляє доводи апелянта про те, що позивачами не надано належних та допустимих доказів в обґрунтування заяви про забезпечення позову.
Заявлені позивачами заходи забезпечення позову безпосередньо пов`язані із предметом розгляду у цій справі.
Суд першої інстанції, розглядаючи заяву про забезпечення позову, дійшов правильного висновку про її задоволення, оскільки види забезпечення позову, які просить вжити позивачі, відповідають змісту права, про захист якого він звернулися до суду, а позивачами належним чином обґрунтовано існування об`єктивних ризиків невиконання чи утруднення виконання у майбутньому можливого рішення суду про задоволення позову у цій справі.
Невжиття указаних заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи 
унеможливити в подальшому виконання рішення суду у випадку задоволення позову та 
призведе до обмеження прав позивача на ефективний судовий захист.
Висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, які встановлені 
відповідно до вимог процесуального закону, узгоджуються з нормами матеріального права, які місцевим судом правильно застосовані, та не суперечать правовим позиціям, викладеним у постановах Верховного Суду.
Посилання в апеляційній скарзі про те, що судом не враховано висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №381/4019/18 є необґрунтованими, оскільки висновки зроблені місцевим судом у цій справі не суперечать правовим висновками, зробленим Великою Палатою Верховного Суду у вказаній вище справі.
Крім того, питання щодо забезпечення позову вирішується судом з урахуванням конкретних обставин справи та доводів позивача. У справі, що переглядається, місцевий дав належну оцінку доводам позивачів щодо необхідності вжиття таких заходів забезпечення позову.
Апеляційний суд звертає увагу, що забезпечення позову є лише тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на випадок, коли відповідач діятиме недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення.
Твердження скаржника про те, що заяву про забезпечення позову подано неуповноваженою особою апеляційний суд відхиляє, оскільки як свідчать виділені матеріали справи, що надійшли із суду першої інстанції представництво інтересів позивачів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на момент подачі позовної заяви та заяви про забезпечення позову здійснював адвокат Шавров І.І., який на підтвердження своїх повноважень у відповідності до п.2 ч.4 ст. 62 ЦПК України надав суду першої інстанції ордери серії ВН №1107339 від 12 квітня 2022 року (а.с. 9), та ордер серії ВН №1119504 від 10 жовтня 2022 року (а.с. 34), видані відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність". Таким чином, на момент вчинення процесуальних дій, обумовлених подання виправленої позовної заяви (17 жовтня 2022 року), звернення до суду із заявою про забезпечення позову (31 жовтня 2022 року) представництво інтересів позивачів вчинялося належних суб`єктом, повноваження якого підтвердженні доказами, наявними у матеріалах справи. 
Не застосування судом інституту зустрічного зобов`язання не спростовує правильність висновків суду щодо наявності підстав для застосування заходів забезпечення позову, а тому сама по собі ця обставина, не може слугувати правовою підставою для скасування оскаржуваної ухвали суду. 
Посилання скаржника на те, що суд не отримав актуальну на дату розгляду заяви інформацію з державних реєстрів, апеляційний суд відхиляє, оскільки як убачається з виділених матеріалів справи, місцевий суд звертався за інформацією до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотека, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с. 22-25).
За ч.3 ст.153 ЦПК України  суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням.
Доводи апеляційної скарги про те, що суд не викликав сторони для надання пояснень по справі, апеляційний суд також відхиляє, оскільки прийняття такого рішення є правом, а не обов`язком суду, відтак розгляд судом питання про забезпечення позову без повідомлення (виклику) учасників справи не свідчить про порушення судом норм процесуального права. 
Іншими доводами апеляційна скарга не обґрунтована. 
Доказів які б спростували правильні висновки суду скаржником не надано. 
Порушень судом норм процесуального права колегією суддів не встановлено.
Отже доводи апеляційної скарги відповідача не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення питання про забезпечення позову у справі. 
За таких обставин колегія суддів вважає, що відсутні підстави для скасування ухвали суду першої інстанції, з мотивів наведених у апеляційній скарзі.
У відповідності ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу потрібно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду без змін, оскільки доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують.
Керуючись ст.ст.367, 374,375, 381-384 ЦПК України
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 31 жовтня 2022 року залишити без змін. 
Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.
Повний текст постанови складено 02 жовтня 2023 року.

Головуючий                                                                Ю.П. Лозко

Судді:                                                                        В.В. Кострицький

                                                                               М.В. Назарова