ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2023 р.	Справа № 524/6315/22	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Перцової Т.С.,
Суддів: Жигилія С.П. ,  Русанової В.Б. ,
за участю секретаря судового засідання Юрченко Д.С.,

          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліції на додаткове рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 19.05.2023, головуючий суддя І інстанції: Андрієць Д.Д., вул. Першотравнева, 29/5, м. Кременчук, Полтавська, 39600, повний текст складено 23.05.23 року по справі № 524/6315/22
          за позовом           ОСОБА_1  
          до          Департаменту патрульної поліції, Інспектора роти № 1 Батальйону патрульної поліції в м.Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області ДПП Ларін Владислав Олегович                  
          про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 ( далі – ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Автозаводського районного суду міста Кременчука з позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України ( далі – ДПП, перший відповідач), інспектора роти №1 Батальйону патрульної поліції в м. Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області ДПП Ларіна Владислава Олеговича (далі – інспектор, другий відповідач), в якому просив суд:
- визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія № 6053478, винесену 20.10.2022 БПП в м. Кременчук в Полтавській області лейтенантом поліції Ларіним В.О. БПП бат. 1 рота;
- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ДПП на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 496,20 грн, а також витрати на правову допомогу представника (адвоката) в розмірі 2000,00 грн.
Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 02.05.2023 у справі № 524/6315/22 задоволено позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, інспектора роти №1 Батальйону патрульної поліції в м. Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області ДПП Ларіна Владислава Олеговича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.
Скасовано постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАР №6053478 від 20.10.2022 винесену інспектором роти №1 Батальйону патрульної поліції в м. Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області ДПП Ларіним Владиславом Олеговичем.
Стягнуто з Департаменту патрульної поліції, ідентифікаційний код юридичної особи 40108646, місце розташування: 03048, місто Київ, вулиця Федора Ернста, будинок 3 на користь ОСОБА_1 , рнокпп НОМЕР_1 за рахунок бюджетних асигнувань судові витраті в сумі 1516,2 грн.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 14.09.2023 у справі № 524/6315/22 апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України залишено без задоволення, рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 02.05.2023 у справі № 524/6315/22 залишено без змін.
Додатковим рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 19.05.2023 у справі № 524/6315/22 стягнуто з Департаменту патрульної поліції, ідентифікаційний код юридичної особи 40108646, місце розташування: 03048, місто Київ, вулиця Федора Ернста, будинок 3 на користь ОСОБА_1 , рнокпп НОМЕР_1 за рахунок бюджетних асигнувань судові витраті в сумі 4750 грн.
Перший відповідач, не погодившись з вказаним додатковим рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив суд апеляційної інстанції скасувати додаткове рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 19 травня 2023 року по справі №524/6315/22, прийняти нову постанову у справі, якою у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про стягнення з відповідача додаткових судових витрат- відмовити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги, з посиланням на приписи ст.ст. 134, 139 КАС України, вказав, що в адміністративному позові однією з вимог позивача було стягнення за рахунок бюджетних асигнувань ДПП на його користь витрат на правову допомогу в розмірі 2000,00 грн. При цьому, під час судового розгляду жодних додаткових заяв та клопотань в порядку ст. 139 КАС України з приводу стягнення з відповідача витрат на правову допомогу з боку позивача та його представника не надходило. Відтак, ухвалюючи рішення по суті справи №524/6315/22, судом на підставі наявних в матеріалах справи доказів вже було вирішено питання про судові витрати та стягнуто з ДПП на користь позивача судові витрати в сумі 1516,20 грн. 
Враховуючи викладене, а також той факт, що заяву про стягнення витрат на правничу допомогу позивачем було подано під час розгляду справи та при ухваленні рішення по справі судом було вирішено питання про судові витрати, підстави для розгляду та задоволення клопотання позивача про стягнення з відповідача додаткових судових витрат в сумі 9583 грн відсутні.
Крім того, зважаючи на справу, яка є незначної складності, розмір заявлених позивачем витрат на правничу допомогу в розмірі 2000 грн + 7583 грн (в сумі 9583 грн) та загальний розмір витрат на правову допомогу, стягнутий судом першої інстанції - 5770 грн, є неспівмірним з розміром стягнення накладеного на позивача у вигляді штрафу за порушення ч. 2 ст. 122 КУпАП в сумі 510 грн. 
Зауважив, що склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі, тому на підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку. Разом з цим, позивачем до клопотання про стягнення додаткових судових витрат позивачем було додано лише акт-рахунок від 29.04.2023 року та дублікат квитанції від 05.05.2023 року.
Пославшись на правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 23.11.2020 року по справі № 638/7748/18, вказав, що відсутність детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги є підставою для відмови у стягненні судових витрат.
Позивач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Сторони у судове засідання не прибули, були повідомлені належним чином про дату, час та місце проведення судового засідання.
У відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що 02 травня 2023 року судом ухвалено рішення по справі про задоволення позову.
08 травня 2023 року на адресу суду надійшло клопотання про стягнення додаткових судових витрат з відповідача.
Зменшуючи розмір судових витрат до 4750 грн, суд першої інстанції, врахувавши, що  подані позивачем докази підтверджують понесення додаткових витрат на правничу допомогу в сумі 7583 грн, вважав за необхідне виключити із розрахунку оплату за збирання доказів для долучення до відповіді на відзив та підготовку відповіді на відзив в сумі 2833 грн, оскільки для такої категорії справ заявами по суті спору є позовна заява та відзив.
Надаючи оцінку вказаному додатковому рішенню першої інстанції, колегія суддів виходить з такого.
Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
За приписами ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч. 7 ст. 139 КАС України).
Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач, в позовній заяві пославшись на приписи ст.ст. 132, 139 КАС України, вказав, що розмір витрат на правничу допомогу складає 2000 грн, однак у разі необхідності участі в судових засіданнях або підготовки додаткових документів, докази про понесення додаткових витрат будуть надані позивачем після ухвалення рішення у справі по суті спору. Колегія суддів вважає, що вказана заява в розумінні ч. 7 ст. 139 КАС України є заявою про намір подати докази про додаткові витрати після ухвалення судового рішення.
Варто зазначити, що до позову представником позивача було надано документи на підтвердження витрат на правничу допомогу за складання позовної заяви у розмірі 2000 грн, оцінка якими була надана судом першої інстанції під час розгляду справи по суті.
В подальшому, 05.05.2023 позивач, отримавши рішення по суті справи від 02.05.2023, з дотриманням строку, передбаченого ч. 7 ст. 139 КАС України, направив на електронну адресу суду першої інстанції клопотання про стягнення додаткових судових витрат з відповідача від 08.05.2023, в якому просив додатково стягнути з ДПП на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу представника в розмірі 7583 грн.
З огляду на вказане, колегія суддів вважає спростованими доводи апелянта щодо відсутності заяв та клопотань з боку позивача та його представника, заявлених до судових дебатів, про намір подати докази після ухвалення судового рішення. Відтак, у суду першої інстанції були наявні підстави для розгляду клопотання позивача від 08.05.2023 та ухвалення додаткового рішення.
Відповідно до ч. 3, 4 ст. 143 КАС України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Положеннями ч.ч. 3 та 4 ст. 134 КАС України визначено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що розмір суми витрат на правничу допомогу адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу та вартості виконаних робіт, витрати на проведення яких понесені в межах розгляду конкретної судової справи. При цьому розмір витрат має бути співмірним із складністю виконаних адвокатом конкретних робіт та часом, витраченим на виконання цих робіт.
Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у частині п`ятій статті 134 КАС України. Так, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 5 ст. 134 КАС України).
Згідно з ч. 6 ст. 135 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 7 ст. 135 КАС України).
З аналізу положень ст. 134 КАС України вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, пов`язаних безпосередньо з розглядом певної судової справи, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат.
Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Положеннями ст. 19 цього Закону передбачено такі види адвокатської діяльності, як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.
Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (пункт 9 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").
Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"  гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Так, надаючи оцінку понесеним позивачем витратам на правничу допомогу колегія суддів зазначає, що суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Також, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/WestAllianceLimited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу позивачем до матеріалів справи надані копії договору про надання правової допомоги від 26.05.2020, додаткової угоди № 2 від 30.12.2020, додаткової угоди № 4 від 23.06.2021, додаткової угоди № 6 від 25.10.2022, свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 4683/10 від 24.11.2011, акту-рахунку приймання-передачі наданих послуг № 62 від 29.04.2023, квитанції від 05.05.2023 на суму 7583 грн, рекомендації щодо застосування рекомендованих (мінімальних) ставок адвокатського гонорару /а.с.18-15, 123-124/.
Так, відповідно до п. 1.1 договору від 26.05.2020, укладеного між адвокатом Стопчанським В.Є. та Некипілим Д.Є., адвокат за цим договором уповноважений надавати клієнту на всій території України необхідну правову (юридичну) допомогу та здійснювати представництво клієнта з усіх та будь-яких питань, що стосуються клієнта, його прав та законних інтересів, а клієнт зобов`язується прийняти надані адвокатом послуги.
Згідно з п. 1.6 сторони домовились, що адвокат за цим договором надає правову допомогу безоплатно. За взаємною згодою сторін, на підставі додаткових угод до даного договору, окремі доручення клієнта щодо надання правової допомоги клієнту, його представництва/захисту, можуть виконуватись на платній основі.
Строк дії вказаного договору до 31.12.2020 ( п. 5.1 договору від 26.05.2020).
Додатковою угодою № 2 від 30.12.2020 сторони подовжили строк дії договору до 31.12.2021, додатковою угодою № 4 від 23.06.2021- до 31.12.2023.
В додатковій угоді № 6 від 25.10.2022 сторони домовились, що за надання правової допомоги та, за окремим дорученням клієнта, представництво Клієнта, як позивача у адміністративному процесі за позовом відповідного(их) суб`єкта(ів) владних повноважень про визнання протиправним та скасування протоколу про адміністративне правопорушення серія ЕАР № 6053478 від 20.10.2022 р., клієнт сплачує адвокату гонорар за надання професійної правничої допомоги під час підготовки необхідних процесуальних документів та протягом судового провадження, що обраховується виходячи з кількості годин затраченого Адвокатом часу та кількості судоднів судового провадження відповідно ( п. 1).
Відповідно до п. 2 Додаткової угоди № 6 від 25.10.2022 сторони погодили наступні ставки гонорару адвоката за його участь в засіданнях суду та надання іншої професійної правничої допомоги: 
а) 2000,00 грн (дві тисячі гривень 00 копійок) - за підготовку позовної заяви;
б) 1000,00 грн (одна тисяча гривень 00 копійок) - за кожну одну витрачену годину часу адвоката на підготовку до судового розгляду та під час судового розгляду в суді будь-якої інстанції письмових заяв, запитів, клопотань пояснень, відповіді на відзив, заперечень, інших процесуальних документів, апеляційної/касаційної скарги на судове рішення (ухвалу, постанову, рішення), заперечень на алеляційну/касаційну скаргу тощо, а також їх (та їх копій) подання або надсилання відповідним адресатам, а також на ознайомлення з матеріалами судової справи, включаючи час на дорогу та на очікування такого ознайомлення; 
в) 2000,00 грн (дві тисячі гривень 00 копійок) - за кожний судодень участі адвоката у судовому засіданні в суді будь-якої інстанції в режимі відеоконференції; 
г) у випадку, якщо адвокат не був завчасно повідомленим про те, що судове засідання не відбудеться, був готовий до його початку (забезпечив відповідну технічну можливість та очікував на запрошення до відеоконференції) а воно не відбулося, клієнт сплачує адвокату суму в розмірі 50% (п`ятдесят відсотків) від ставки гонорару, погодженої сторонами за відповідний судодень.
Відповідно до акту-рахунку приймання-передачі наданих послуг № 62 від 29.04.2023 адвокат надав клієнту правову допомогу згідно з договором від 26.05.2020: 
- участь в судовому засіданні, призначеному на 20.01 2023 р о 09.30 год., з врахуванням часу на очікування його початку (закінчилося о 10:31 год.) (всього витрачено часу 1 година 01 хвилина) - 2 000,00 грн;
- вивчення відзивів двох відповідачів на позовну заяву та доданих до них відеодоказів (всього витрачено часу близько 0 годин 45 хвилин) - 750,00 грн;
- збирання доказів для долучений до відповіді на відзив і а пошук судової практики (всього витрачено часу близько 0 годин 50 хвилин) – 833,00 грн;
- підготовка (написання) відповіді на відзиви відповідачів та її надсилання учасникам судової справи і до суду (всього витрачено часу близько 2 годин 00 хвилин) - 2 000,00 грн;
- участь в судовому засіданні, призначеному на 26.04.2023 о 09:00, з врахуванням часу на очікування його початку (закінчилося о 10:01 год.) (всього витрачено часу 1 година 01 хвилина) – 2000,00 грн.
Всього до сплати 7583 грн.
Оплата вказаних послуг підтверджується квитанцією від 05.05.2023 на суму 7583 грн.
Таким чином, з наведеного слідує, що звертаючись до суду першої інстанції з заявою про ухвалення додаткового рішення, представник позивача надав до суду всі необхідні докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена позивачем.
Колегія суддів зазначає, що на виконання вимог ч. 7 ст. 134 КАС України обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
При цьому, колегія суддів зауважує, що при розгляді питання про відшкодування витрат на правничу допомогу учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань і саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони (саме така позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).
За правилами оцінки доказів, встановлених статтею 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.
Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.
Колегією суддів встановлено, що в наданих до суду першої інстанції запереченнях на клопотання про стягнення додаткових судових витрат ДПП вказував на відсутність підстав для ухвалення додаткового рішення, оскільки у рішенні по суті справи судом вже було здійснено розподіл судових витрат. В апеляційній скарзі першим відповідачем додатково викладено доводи щодо неспівмірності заявленої суми відносно складності справи та обсягу виконаних адвокатом робіт.
Вирішуючи питання обґрунтованості розміру заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу та пропорційності їх складності правовому супроводу справи, колегія суддів, враховуючи заперечення першого відповідача, зазначає наступне.
Слід вказати, що предметом даної справи є оскарження постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн, що за визначенням КАС України є справою незначної складності.
Колегія суддів, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, дійшла висновку, що вивчення однакових за змістом відзивів двох відповідачів на позовну заяву, збирання доказів для долучений до відповіді на відзив і пошук судової практики, вартість яких заявлена представником позивача у розмірі 1583 грн, не є окремими юридичними послугами, а є складовою процесу підготовки (написання) відповіді на відзиви відповідачів, а відтак підлягають відшкодуванню у сумі 2000 грн, що дорівнює вартості вказаної послуги відповідно до акту-рахунку наданих послуг.
Участь представника позивача в судових засіданнях підтверджується наявними в матеріалах справи протоколами судових засідань від 20.01.2023 та 26.04.2023. Разом  з цим, колегія суддів вважає, що загальна вартість за такі послуги, заявлена адвокатом у сумі 4000 грн є значно завищеною відносно ціни позову (штраф відповідно до спірної постанови про накладення адміністративного стягнення складає 510 грн), необґрунтованою та  непропорційною до предмета спору, неспівмірною з обсягом виконаних адвокатом робіт та часом, витраченим адвокатом на їх виконання.
Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції взагалі не навів обставин, які вказували б на неспівмірність заявленої позивачем до відшкодування суми, а мотивував свій висновок про зменшення витрат до 4750 грн лише виключенням з розрахунку послуг зі збирання доказів та складання відповіді на відзив, оскільки така заява не відноситься до заяв по спору справи у даній категорії справ. Однак, колегія суддів не погоджується з вказаною позицією, оскільки складання відповіді на відзив прямо передбачено ст. 261 КАС України та беззаперечно є юридичною послугою, яка була надана позивачу.
Крім того, судом першої інстанції взагалі не надано оцінку наявним в матеріалах справи документам, поданим на підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу, не досліджено їх обсяг та спроможність підтвердити факт понесення таких витрат.
Таким чином, з врахуванням принципу співмірності та розумності судових витрат, пропорційності до ціни позову, виходячи з конкретних обставин справи та змісту виконаних послуг, колегія суддів вважає за необхідне зменшити розмір судових витрат позивача на професійну правничу допомогу, які відшкодовуються за рахунок відповідача до 2500 грн.
Доводи апелянта про не надання до суду детального опису вчинених адвокатом дій з детальним розкриттям їх змісту та суті, відсутність документальних доказів в підтвердження наданих послуг та доказів понесення адвокатом витрат на надання правової допомоги спростовуються матеріалами справи, до яких, як зазначено вище, позивачем та його представником надано всі необхідні документи.
З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті  315 КАС України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Положеннями ч. 1 ст. 317 КАС України встановлено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване додаткове судове рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 19.05.2023 у справі № 524/6315/22 підлягає зміні, шляхом викладення мотивувальної частини рішення в редакції цієї постанови, а абзац другий резолютивної частини рішення в наступній редакції: «Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (03048, місто Київ, вулиця Федора Ернста, будинок 3, код ЄДРПОУ 40108646) судові витраті за надання правової допомоги в сумі 2500 (дві тисячі п`ятсот) грн.
Керуючись ст.ст.132, 134, 139, ч. 4 ст. 229, ч. 4 ст. 241, ст.ст. 243, 250, 308, 310, 311, 315, 317, 321, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції  задовольнити частково.
Додаткове рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 19.05.2023 по справі № 524/6315/22  змінити, виклавши мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови, а абзац другий резолютивної частини рішення в наступній редакції: 
«Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (03048, місто Київ, вулиця Федора Ернста, будинок 3, код ЄДРПОУ 40108646) судові витраті за надання правової допомоги в сумі 2500 (дві тисячі п`ятсот) грн.
В іншій частині додаткове рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 19.05.2023 у справі № 524/6315/22 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Т.С. Перцова	
Судді	   	С.П. Жигилій    В.Б. Русанова