СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2023 року                                        м. Харків                        Справа № 922/2298/22  

Колегія суддів Східного апеляційного господарського суду у складі:
головуючий суддя Россолов В.В., суддя Гетьман Р.А., суддя Хачатрян В.С.,

за участю секретаря судового засідання Беккер Т.М.,

за участю представника   представника Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" та представника Комунального підприємства "Харківводоканал",

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Комунального підприємства "Харківводоканал" (вх. №1062 Х/1) на рішення Господарського суду Харківської області від 08.05.2023 у справі № 922/2298/22,
за позовом Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго", місто Київ,
до Комунального підприємства "Харківводоканал", місто Харків,
про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія Укренерго", звернулось до Господарського суду Харківської області із позовною заявою до відповідача, Комунального підприємства Харківводоканал, про стягнення 18 597 882,54 грн за договором про надання послуг з передачі електричної енергії № 0463-02024 від 30.01.2019, з яких 14 862 235,56 грн основий борг за період з січня по березень 2022 року, 433 924,54 грн пеня, 825 032,66 грн штраф, 310 819,72 грн - 3% річних, 2 165 870,06 грн інфляційні втрати.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору про надання послуг з передачі електричної енергії № 0463-02024 від 30.01.2019 в частині проведення своєчасним та повних розрахунків за отриману електричну енергію.
Рішенням Господарського суду Харківської області від 08.05.2023 позов Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" задоволено повністю, стягнуто з Комунального підприємства "Харківводоканал" (61013, місто Харків, вулиця Шевченка, будинок 2; код ЄДРПОУ: 03361715) на користь Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (01032, місто Київ, вулиця Симона Петлюри, будинок 25; код ЄДРПОУ: 00100227) суму основної заборгованості за період січень 2022 року - березень 2022 в розмірі 14 862  235,56 грн на поточний рахунок НЕК "Укренерго", код ЄДРПОУ: 00100227, код EIC: 10Х1001С--00001Х, р/р НОМЕР_1 в АТ "Ощадбанк" у м. Київ, МФО 300465, код ЄДРПОУ банка 0032129, стягнуто з Комунального підприємства "Харківводоканал" (61013, місто Харків, вулиця Шевченка, будинок 2; код ЄДРПОУ: 03361715) на користь Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (01032, місто Київ, вулиця Симона Петлюри, будинок 25; код ЄДРПОУ: 00100227)  суму штрафних санкцій у вигляді пені у розмірі 433 924,54 грн на поточний рахунок НЕК "Укренерго", код ЄДРПОУ: 00100227, код EIC: 10Х1001С--00001Х, р/р НОМЕР_2  в АТ "Ощадбанк" у м. Київ, МФО 300465, код ЄДРПОУ банка 0032129, стягнуто з Комунального підприємства "Харківводоканал" (61013, місто Харків, вулиця Шевченка, будинок 2; код ЄДРПОУ: 03361715) на користь Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (01032, місто Київ, вулиця Симона Петлюри, будинок 25; код ЄДРПОУ: 00100227) суму штрафних санкцій у вигляді штрафу у розмірі 825 032,66 грн на поточний рахунок НЕК "Укренерго", код ЄДРПОУ: 00100227, код EIC: 10Х1001С--00001Х, р/р НОМЕР_2 в АТ "Ощадбанк" у м. Київ, МФО 300465, код ЄДРПОУ банка 0032129, стягнуто з Комунального підприємства "Харківводоканал" (61013, місто Харків, вулиця Шевченка, будинок 2; код ЄДРПОУ: 03361715) на користь Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (01032, місто Київ, вулиця Симона Петлюри, будинок 25; код ЄДРПОУ: 00100227) 3% річних у розмірі 310 819,72 грн на поточний рахунок НЕК "Укренерго", код ЄДРПОУ: 00100227, код EIC: 10Х1001С--00001Х, р/р НОМЕР_2  в АТ "Ощадбанк" у м. Київ, МФО 300465, код ЄДРПОУ банка 0032129, стягнуто з Комунального підприємства "Харківводоканал" (61013, місто Харків, вулиця Шевченка, будинок 2; код ЄДРПОУ: 03361715) на користь Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (01032, місто Київ, вулиця Симона Петлюри, будинок 25; код ЄДРПОУ: 00100227) інфляційні втрати у розмірі 2 165 870,06 грн на поточний рахунок НЕК "Укренерго", код ЄДРПОУ: 00100227, код EIC: 10Х1001С--00001Х, р/р НОМЕР_2 в АТ "Ощадбанк" у м. Київ, МФО 300465, код ЄДРПОУ банка 0032129, стягнуто з Комунального підприємства "Харківводоканал" (61013, місто Харків, вулиця Шевченка, будинок 2; код ЄДРПОУ: 03361715) на користь Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (01032, місто Київ, вулиця Симона Петлюри, будинок 25; код ЄДРПОУ: 00100227) судові витрати (сплачений судовий збір) у розмірі 278 968,24 грн на поточний рахунок НЕК "Укренерго", код ЄДРПОУ: 00100227, код EIC: 10Х1001С--00001Х, р/р НОМЕР_1 в АТ "Ощадбанк" у м. Київ, МФО 300465, код ЄДРПОУ банка 0032129.
Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції зазначив, що відповідач в повному обсязі погодився як з обсягом, так і з вартістю наданих послуг шляхом підписання наданих актів та не оскаржив їх в установленому порядку. За позицією суду, з матеріалів справи не вбачається та відповідачем не доведено дотримання процедури повідомлення про настання форс-мажорних обставин відповідно до розділу 10 Договору. Ураховуючи, що нарахування на суму боргу трьох процентів річних та інфляційних втрат відповідно до статті 625 ЦК України не є штрафною санкцією, а носить компенсаційний характер, суд прийшов до висновку про неможливість застосування ст. 233 ГК України. Проаналізувавши наявні в матеріалах справи документи суд зазначив про відсутність підстав для можливості зменшити штрафні санкції.
Комунальне підприємство "Харківводоканал" з відповідним рішенням суду не погодилось, звернулось з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати, прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.
В обгрунтуванні апеляційної скарги вказує, що 
-суд першої інстанції припустився порушень норм процесуального законодавства, оскільки ухвалив судове рішення, яке впливає на права, інтереси та обов`язки третьої особи - Харківської міської ради, яка не була залучена до участі у цій справі.
Вказане апелянт обгрунтовує тим, що Харківська міська рада, відповідно до ст. 4 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", ст.14 Закону України "Про критичну інфраструктуру", є суб`єктом відносин у сфері питної води та національної системи захисту критичної інфраструктури, до сфери управління, якої безпосередньо належать об`єкти питного водопостачання та водовідведення КП "Харківводоканал". До відання виконавчих органів Харківської міської ради, безпосередньо належить вирішення питань водопостачання, відведення та очищення стічних вод, здійснення контролю за якістю питної води, що врегульовано п.5, п."а", ст. 30 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні". Водночас, згідно з приписом пункту 11 статті 1 Закону України "Про критичну інфраструктуру" на Харківську міську раду покладається зобов`язання щодо формування та/або реалізації державної політики у сфері захисту критичної інфраструктури. Стаття 6 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення" також обумовлює зобов`язання щодо створення умов для гарантованого першочергового забезпечення питною водою населення для забезпечення питних, фізіологічних, санітарно-гігієнічних та побутових потреб. Для забезпечення цього пріоритету, відповідним рішенням Харківської міської ради, у місті Харкові, було утворено КП "Харківводоканал". Харківська міська рада є засновником КП "Харківводоканал", здійснює від імені територіальної громади м. Харкова права власника щодо комунального майна, переданого підприємству у господарське відання. Органом управління підприємства є Департамент з питань забезпечення життєдіяльності міста (п. 7.1 - 7.2 Статуту). Частиною 2 статті 136 Господарського кодексу України, врегульовано, що власник майна, закріпленого на праві господарського відання за суб`єктом підприємництва, здійснює контроль за використанням та збереженням належного йому майна безпосередньо або через уповноважений ним орган, не втручаючись в оперативно-господарську діяльність підприємства;
- судом першої інстанції не досліджено факт прострочення кредитора у розумінні ст.613 Цивільного кодексу України, ураховуючи направлення позивачем неправильних розрахунків обсягів спожитої електричної енергії.
За позицією відповідача, надані позивачем розрахунки свідчить, що вони стосуються лише загальної вартості послуг з передачі електричної енергії, нарахованих на неї річних, інфляційних та штрафних санкцій, але не містять жодних даних щодо бази розрахунків технологічних втрат, у тому числі, додаткових технологічних витрат, пов`язаних з передачею електричної енергії, які входять до структури пред`явлених до сплати послуг. Матеріали справи не містять жодних розрахунків позовних вимог та даних, що їх підтверджують, відповідно до вимог Методики розрахунку технологічних втрат електричної енергії, яка діє з 01.01.2014, що затверджена Наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 21.06.2013 № 399, згідно з якою, фізичний процес передачі ОСП електричної енергії для споживачів та інших суб`єктів господарювання нерозривно пов`язаний з виникненням в ході цього процесу технологічних витрат електричної енергії, розрахунок та обсяг, яких підлягають визначенню позивачем;
-неврахування судом першої інстанції підстав для застосування правових наслідків наявності форс-мажорних обставин, а також ч.4 п. 10.1 Договору щодо зміни граничних термінів виконання зобов`язань, як підстави для звільнення особи від відповідальності за несвоєчасне виконання умов договору.
Так, відповідач вказує, що загальновідомим у розумінні ч. 3 ст. 75 ГПК України є той факт, що місто Харків перебуває під регулярними обстрілами з 24.02.2022 внаслідок військової агресії рф проти України, що триває. Відповідач зазначає, що лише за спірний період у цій справі, адміністративні будівлі та об`єкти КП "Харківводоканал" зазнали руйнувань внаслідок обстрілів та військової агресії рф проти України, відбулось десятки поривів та зруйнування мереж водопостачання міста Харків та Харківської області. На думку відповідача, скасування плати за комунальні послуги для споживачів м. Харкова з 24.02.2022 й до закінчення військової агресії проти України — є форс-мажорними обставинами у розумінні чинного законодавства. Також зазначено, що в цих надзвичайних економічних, безпекових та гуманітарних умовах, в умовах постійної загрози життю та здоров`ю, відповідно до Закону України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану" від 15.03.2022, КП "Харківводоканал" було вимушено в умовах воєнного стану призупинити трудові відносини з 1702 працівниками підприємства та зосередити обмежені ресурси на забезпеченні функціонування критичної інфраструктури водопостачання та водовідведення. Відповідач вважає, що матеріалами цієї справи підтверджується, що питання про існування на території міста Харкова у спірний період форс-мажорних обставин внаслідок агресії російської федерації, є нормативно врегульованим, встановленим у відповідних документах Верховної Ради України, Президента України, КМУ, ТПП, НКРЕКП, Мінреінтеграції, ДНС, підтверджується матеріалами справи і є загальновизнаним та загальновідомим у розумінні ч.3 ст.75 ГПК України.
- безпідставне незастосування місцевим господарським судом до спірних відносин починаючи з 24.02.2022 положення постанови НКРЕКП від 25.02.2022 №332 "Про забезпечення стабільного функціонування ринку електричної енергії, у тому числі фінансового стану учасників ринку електричної енергії на період дії в Україні воєнного стану", якою постановлено зупинити нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії", між учасниками ринку електричної енергії, у період дії воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення-
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 21.06.2023 у справі № 922/2298/22 клопотання Комунального підприємства "Харківводоканал" про відстрочення від сплати судового збору до ухвалення рішення по справі за подання апеляційної скарги на судове рішення задоволено, відстрочено сплату судового збору у сумі 418 452,36 грн за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Харківської області від 08.05.2023 у справі № 922/2298/22 до ухвалення апеляційним судом судового рішення у справі, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства "Харківводоканал" (вх. №1062 Х/1) на рішення Господарського суду Харківської області від 08.05.2023 у справі № 922/2298/22, призначено розгляд апеляційної скарги  Комунального підприємства "Харківводоканал" (вх. №1062 Х/1) на рішення Господарського суду Харківської області від 08.05.2023 у справі № 922/2298/22 на 10.07.2023 о 12:00  годині у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань №  132, запропоновано позивачу подати відзив на апеляційну скаргу, який повинен відповідати вимогам ч.2 статті 263 Господарського процесуального кодексу України, а також докази надсилання (надання) копії відзиву та доданих до нього документів апелянтові, роз`яснено учасникам справи, що в умовах дії режиму воєнного стану, з міркувань безпеки та враховуючи приписи ст.3 Конституції України, розгляд апеляційної скарги може бути перенесений на іншу дату, запропоновано учасникам справи заздалегідь визначитися із бажанням та можливістю взяти участь у судовому засіданні, про що письмово повідомити Східний апеляційний господарський суд, явку представників учасників справи визнано необов`язковою, запропоновано учасникам справи для прискорення документообігу в межах цієї справи, надсилати їх з використанням програми "Електронний суд" (за умов відповідної реєстрації) або скеровувати документи з засвідченням електронним цифровим підписом уповноваженої особи на електронну адресу Східного апеляційного господарського суду: inbox@eag.court.gov.ua, витребувано у Господарського суду Харківської області матеріали справи №922/2298/22.
У судове засідання, яке відбулось 10.07.2023, зявились належні представники сторін.
У судовому засідання було оголошено перерву до 02.08.2023.
У судове засідання, яке відбулось 02.08.2023, зявились належні представники сторін.
У судовому засідання було оголошено перерву до 14.08.2023.
У судове засідання, яке відбулось 14.08.2023, зявились належні представники сторін.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 14.08.2023 у справі № 922/2298/22 відмовлено в задоволенні клопотання Комунального підприємства "Харківводоканал" про призначення судової бухгалтерської експертизи у справі №922/2298/22.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 14.08.2023 у справі № 922/2298/22 відмовлено в задоволенні клопотання Комунального підприємства "Харківводоканал" про призначення комплексної судово-електротехнічної та судово-економічної експертизи у справі № 922/2298/22.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 14.08.2023 у справі № 922/2298/22 відмовлено в задоволенні клопотання Комунального підприємства "Харківводоканал" про зупинення апеляційного провадження у справі №922/2298/22 до набрання законної сили судовим рішенням у кримінальному провадженні №12023100000000456 від 04.04.2023.
У ході проведення судового засідання коленія суддів встановила подання Комунальним підприємством "Харківводоканал" клопотання про витребування
у старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управління Головного управління НП у м. Києві, Бородича М.А. - вул. Володимирська, 15, м. Київ копії постанови про відкриття кримінального провадження №12023100000000456 від 04.04.2023
-у старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управління Головного управління НП у м. Києві, Бородича М.А. - вул. Володимирська, 15, м. Київ копії аудиторського звіту Держаудитслужби за результатами заходів державного фінансового контролю ПрАт «НЕК "Укренерго" за   2018-2022   р.р.
Необхідність витребування такої документації обгрунтована належністю розгляду поданого клопотання про зупинення апеляційного провадження у справі №922/2298/22 до набрання законної сили судовим рішенням у кримінальному провадженні №12023100000000456 від 04.04.2023Ю, клопотання про призначення судової бухгалтерської експертизи у справі №922/2298/22, та доцільністю їх задоволення.
Відповідно до ч. 3 ст. 13 ГПК України   кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із ч.ч. 1, 2   ст. 81 ГПК України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій   статті 80 цього Кодексу. У клопотанні про витребування судом доказів повинно бути зазначено:
1) який доказ витребовується (крім клопотання про витребування судом групи однотипних документів як доказів);
2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати;
3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа;
4) заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу;
5) причини неможливості отримати це доказ самостійно особою, яка подає клопотання.
Разом з тим по-перше, відповідачем не зазначено заходи, які були вжиті для отримання цих доказів, або причини неможливості самостійно отримати зазначену інформацію.
По-друге, ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 14.08.2023 у справі № 922/2298/22 відмовлено в задоволенні клопотання Комунального підприємства "Харківводоканал" про призначення судової бухгалтерської експертизи у справі №922/2298/22.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 14.08.2023 у справі № 922/2298/22 відмовлено в задоволенні клопотання Комунального підприємства "Харківводоканал" про зупинення апеляційного провадження у справі №922/2298/22 до набрання законної сили судовим рішенням у кримінальному провадженні №12023100000000456 від 04.04.2023.
Тобто, колегією суддів встановлено відсутність правових підстав для задоволення поданих відповідачем клопотань, що виключає будь-яку необхідність витребування такої документації.
У зв`язку з викладеним колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що клопотання про витребування доказів є необґрунтованим та у його задоволенні слід відмовити.

Проаналізувавши матеріали справи колегія суддів встановила такі обставини спору.
З матеріалів справи вбачається, що між позивачем (ОСП за договором) та відповідачем (користувач за договором) укладено договір про надання послуг з передачі електричної енергії № 0463-02024 від 30.01.2019 ("Договір"). В подальшому сторонами було підписано додаткові угоди до Договору. Відповідно до п. 1.1. Договору (в редакції додаткової угоди № 5 від 28.12.2021 року) позивач зобов`язується надавати послугу з передачі електричної енергії, а відповідач зобов`язується здійснювати оплату за послугу відповідно до умов цього Договору. Відповідно до п.п. 1 п. 4.1. Договору плановий обсяг послуги визначається на основі наданих користувачем і погоджених ОСП повідомлень щодо планового обсягу передачі електроенергії на розрахунковий місяць. 
В свою чергу, відповідачем відповідними листами повідомлено позивача про планові обсяги електроенергії на період з січня по березень 2022 року.
Відповідно до 
- п. 5.1. Договору розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць. 
-п. 5.2. Договору користувач здійснює поетапну попередню оплату планової вартості послуги ОСП в 5 платежів.
- п. 5.5. Договору користувач здійснює розрахунок за фактичний обсяг послуги до 15 числа місяця наступного за розрахунковим (включно), на підставі рахунків, актів надання послуги, наданих виконавцем (ОСП), або самостійно сформованих в електронному вигляді за допомогою "Системи управління ринком", або отриманих за допомогою сервісу  електронного документообігу, із використанням у порядку визначеному законодавством електронного підпису тієї особи, уповноваженої на підписання документів в електронному вигляді. 
- п. 5.6. Договору, у разі виникнення розбіжностей за отримання від ОСП за попередній розрахунковий місяць актом приймання-передачі послуги, користувач має право оскаржити зазначену в акті приймання-передачі послуги вартість послуги шляхом направлення ОСП повідомлення протягом 5 робочих днів з дня отримання акту. Процедура оскарження не звільняє користувача від платіжного зобов`язання у встановлений Договором термін. Якщо користувач не надає ОСП повідомлення з обґрунтуванням розбіжностей протягом 5 робочих днів з дати отримання акта приймання-передачі послуги, то вважається, що цей акт прийнято без розбіжностей. 
Як зазначає позивач, користувач (відповідач) не здійснив повної та вчасної оплати за Договором. Основна заборгованості за оплату послуг з передачі електричної енергії відповідача перед позивачем за період із січня 2022 по березень 2022 року (включно) складає 14 862 235,56 грн, а саме: за січень 2022 року в сумі 3 012 822,30 грн, за лютий 2022 року в сумі 8 855 302,61 грн, за березень 2022 року в сумі 2 994 110,65 грн. 
Також, позивач прохає про стягнення пені відповідно до п. 5.7. Договору у розмірі 433 924,54 грн, штрафу на підставі п. 5.7. Договору у розмірі 825 032,66 грн, 3% річних у розмірі 310 819,72 грн, а також інфляційні втрати у розмірі 2 165 870,06 грн.
Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам колегія суддів зазначає про таке.
Стаття 11 Цивільного кодексу України    вказує, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини. В    статті 174 Господарського кодексу України    визначено, що господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 30.01.2019 між Державним підприємством "Національна енергетична компанія "Укренерго" (ОСП за Договором) та відповідачем, Комунальним підприємством "Харківводоканал" (Користувач за Договором), укладений договір про надання послуг з передачі електричної енергії № 0463-02024. НЕК "Укренерго" є правонаступником майна, усіх прав та обов`язків Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" відповідно до ст. 108 Цивільного кодексу України, п. 5 Порядку перетворення державного унітарного комерційного підприємства в акціонерне товариство, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.08.2012 № 802, п. 3.2. Статуту НЕК "Укренерго".
В подальшому сторонами було укладено додаткові угоди до Договору, а саме: 1) додаткова угода № 1 від 30.01.2019; 2) додаткова угода № 2 від 16.09.2019; 3) додаткова угода № 3 від 21.09.2021; 4) додаткова угода № 4 від 24.12.2021; 5) додаткова угода № 5 від 28.12.2021, якою викладено зміст Договору в новій редакції.
Як вбачається з позовної заяви, позивач заявляє до стягнення суму заборгованості за спірний період: січень 2022 року, лютий 2022 року, березень 2022 року, а отже, під час аналізу виниклих правовідносин, суд керується редакцією Договору, що викладена у додатковій угоді № 5 від 28.12.2021.
Відповідно до п. 1.1. Договору ОСП зобов`язується надавати послугу з передачі електричної енергії (далі – Послуга), а Користувач зобов`язується здійснювати оплату за Послугу відповідно до умов цього Договору. Відповідно до п. 3.1. Договору планова та/або фактична вартість Послуги визначається на підставі діючого на момент надання Послуги в розрахунковому періоді. На вартість Послуги нараховується податок на додану вартість відповідно до законодавства України. Тариф на послуги з передачі електричної енергії затверджується Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (Регулятором), та оприлюднюється ОСП на своєму офіційному веб-сайті в мережі Інтернет. Відповідно до п. 4.1. Договору для розрахунків за цим Договором використовується плановий і фактичний обсяги Послуги: 1) плановий обсяг Послуги визначається на основі наданих Користувачем повідомлень щодо планового обсягу передачі електроенергії на розрахунковий місяць. У разі ненадання або несвоєчасного надання Користувачем повідомлень плановим обсягом Послуги визначається фактичний обсяг наданої Послуги у попередньому розрахунковому періоді; 2) фактичний обсяг Послуги в розрахунковому місяці визначається відповідно до розділу ХІ Кодексу системи передачі.
На підставі вищевикладених умов Договору (в редакції додаткової угоди № 5 від 28.12.2021) вбачається, що позивач взяв на себе обов`язок надавати послугу з передачі електричної енергії, а відповідач оплачувати її. При цьому, обсяг послуги формується на підставі запиту/листа відповідача про плановий обсяг Послуги, а у разі ненадання такого запиту/листа, то на підставі фактичного обсягу Послуги за попередній розрахунковий період.
Коленією суддів встановлено, що відповідачем було повідомлено позивача про плановий обсяг Послуги: на січень 2022 року - листом від 20.12.2021 року, плановий обсяг – 23852,500 МВт*год; листом від 29.12.2021, плановий обсяг – 11540,0 МВт*год; листом від 14.01.2022, плановий обсяг – 23852,500 МВт*год; на лютий 2022 року – листом від 19.01.2022, плановий обсяг 3168,946, листом від 02.02.2022, плановий обсяг – 22 168,200 МВт*год; на березень 2022 року – листом від 21.02.2022, плановий обсяг 23 832,700 МВт*год, листом від 16.03.2022, плановий обсяг – 8 450 МВт*год. Означені відомості не спростовані відповідачем належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами.
Знідно до п. 5.1. Договору розрахунковим періодом за цим Договором є 1 (один) календарний місяць. Відповідно до п. 5.2. Договору Користувач здійснює поетапну попередню оплату вартості Послуги ОСП таким чином: 1 платіж – до 17:00 другого банківського дня розрахункового місяця у розмірі 1/5 від планової вартості Послуги, визначеної згідно з розділом 3 цього Договору. Подальша оплата здійснюється шляхом сплати 1/5 від планової вартості Послуги, яка визначена згідно з розділом 3 цього Договору, відповідно до такого алгоритму; 2 платіж – до 10 числа розрахункового місяця; 3 платіж – до 15 числа розрахункового місяця; 4 платіж – до 20 числа місяця розрахункового місяця; 5 платіж – до 25 числа розрахункового місяця. Відповідно до п. 5.5. Договору Користувач здійснює розрахунок за фактичний обсяг Послуги до 15 числа місяця наступного за розрахунковим (включно), на підставі рахунків, актів надання Послуги, наданих Виконавцем (ОСП), або самостійно сформованих в електронному вигляді за допомогою "Системи управління ринком" (далі – СУР), або отриманих за допомогою сервісу електронного документообігу (далі - Сервіс), з використанням у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису тієї особи, уповноваженої на підписання документів в електронному вигляді. Вартість наданої Послуги за розрахунковий період визначається до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно), на підставі даних, що надаються Адміністратором комерційного обліку (далі - АКО). 
Відповідно до п. 5.6. Договору у разі виникнення розбіжностей за отриманим від ОСП за попередній розрахунковий місяць актом приймання-передачі Послуги Користувач має право оскаржити зазначену в акті приймання-передачі Послуги вартість Послуги шляхом направлення ОСП повідомлення протягом 5 (п`яти) робочих днів з дня отримання акта. Процедура оскарження не звільняє Користувача від платіжного зобов`язання у встановлений Договором термін. Якщо Користувач не надає ОСП повідомлення з обґрунтуванням розбіжностей протягом 5 (п`яти) робочих днів з дня отримання акта приймання-передачі Послуги, то вважається, що цей акт прийнятий без розбіжностей.
Матеріалами справи підтверджено, що за весь період дії Договору позивачем було складено акти приймання-передачі послуги та акти коригування до актів приймання-передачі послуг, а саме: - за липень 2019 року, сума до сплати  9    549    695,29 грн;  - за серпень 2019 року, сума до сплати  8    323    672,94 грн;  - за вересень 2019 року, сума до сплати  3    130    167,58 грн;  - за жовтень 2019 року, сума до сплати  3    276    601,44 грн; - за листопад 2019 року, сума до сплати  3    313    038,97 грн; - за грудень 2019 року, сума до сплати  3    465    361,84 грн; - за січень 2020 року, сума до сплати  4    580    331,28 грн; - за лютий 2020 року, сума до сплати  5    594    849,78 грн; - за березень 2020 року, сума до сплати  4    351    406,18 грн; - за квітень 2020 року, сума до сплати  4    047    346,63 грн; - за травень 2020 року, сума до сплати 4    197    589,64 грн; - за червень 2020 року, сума до сплати 4    112    272,81 грн; - за липень 2020 року, сума до сплати 4    313    610,60 грн; - за серпень 2020 року, сума до сплати 6    546    518,50 грн; - за вересень 2020 року, сума до сплати 6    342    815,46 грн; - за жовтень 2020 року, сума до сплати 6    672    569,48 грн;  - за листопад 2020 року, сума до сплати  6    721    889,76 грн; - за грудень 2020 року, сума до сплати  9    232    902,64 грн; - за січень 2021 року, сума до сплати  8    683    712,72 грн; - за лютий 2021 року, сума до сплати  8    164    630,81 грн; - за березень 2021 року, сума до сплати 8    575    344,61 грн; - за квітень 2021 року, сума до сплати 7    712    276,42 грн; - за травень 2021 року, сума до сплати 7    637    348,26 грн; - за червень 2021 року, сума до сплати 7    196    000,02 грн; - за липень 2021 року, сума до сплати 7    824    204,50 грн; - за серпень 2021 року, сума до сплати 7    722    899,17 грн; - за вересень 2021 року, сума до сплати 7    696    268,41 грн; - за жовтень 2021 року, сума до сплати 8    190    951,54 грн; - за листопад 2021 року, сума до сплати 7    973    862,96 грн; - за грудень 2021 року, сума до сплати  8    524    917,16 грн. 
Вказані відомості не спростовані відповідачем належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами. 
За спірний період, а саме: - за січень 2022 року позивачем було складено акт приймання-передачі Послуги від 31.01.2022 на загальну суму 10    115    499,28 грн з ПДВ., акт-коригування від 29.06.2022 до Акту приймання-передачі Послуги від 31.01.2022, після коригування сума складає 10    062    771,06 грн; - за лютий 2022 року позивачем було складено акт приймання-передачі Послуги від 28.02.2022 на суму 8    720    630,34 грн з ПДВ, акт-коригування від 27.07.2022 до Акту приймання-передачі Послуги від 28.02.2022, після коригування сума складає 8    855    302,61 грн; - за березень 2022 року позивачем було складено акт приймання-передачі Послуги від 31.03.2022 на суму 2    676    804,00 грн, акт-коригування від 18.08.2022 до Акту приймання-передачі Послуги від 31.03.2022, після коригування сума складає 2    994    110,65 грн.
З наведеного вбачається, що за період з липня 2019 року по березень 2022 року відповідач, відповідно до умов Договору, зобов`язаний був сплатити за отримані Послуги 215    587    241,72 грн. 
У матеріалах справи відсутні відомості про те, що означені акти були оскаржені відповідачем, зокрема відповідно до п. 5.6. Договору. 
Ураховуючи положення цього ж пункту 5.6. Договору, вважається, що акти прийняті без розбіжностей. Тобто відповідач в повній мірі з усвідомленням настання певних наслідків, погодився із обсягом отриманих Послуг, їх вартістю і, як вбачається з п. 1.4. актів – користувач (відповідач) не має претензій до ОСП стосовно наданої Послуги, вказаної у п. 1.1.-1.2. цього Акта.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем було сплачено на користь позивача за Договором 193    743    239,92 грн. 
Крім цього, як визнається позивачем, за Договором оплати були здійснені Відокремленим підрозділом відповідача (Комплекс водопідготовки "Донець" відокремлений підрозділ КП "Харківводоканал", згідно листа № 01-01-23/6373-21 від 21.12.2021 року) у розмірі 6    981    766,24 грн.
Отже, загальна сума оплат відповідача за Договором складає 200    725 006,16 грн (193    743    239,92 грн + 6    981    766,24 грн) У зв`язку з цим, заборгованість складає 14    862 235,56 грн, з них: за січень 2022 в сумі 3    012    822,30 грн (тобто з урахуванням раніше проведених оплат, що не заперечується позивачем), за лютий 2022 року в сумі 8    855    302,61 грн, за березень 2022 року в сумі 2 994 110,65 грн. Іншого розрахунку відповідачем не надано. 
Ураховуючи п. 5.5. Договору, кінцевий строк оплати за Послуги у січні 2022 року – 15.02.2022, з урахуванням коригування за актом – 15.07.2022, у лютому 2022 року – 15.03.2022, з урахуванням коригування за актом – 15.08.2022, у березні 2022 року – 15.04.2022, з урахуванням коригування за актом – 15.09.2022.
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Таким чином, суд прийшов до висновку про обґрунтованість заявленої вимоги позивача про стягнення суми основного боргу за період з січня  по березень 2022 року (включно), а отже про наявність підстав для задоволення позовних вимог та стягнення 14     862     235,56 грн. основного боргу за Договором.
Стосовно аргументів апелянта, що надані позивачем розрахунки не містять бази розрахунків технологічних втрат, у тому числі, додаткових технологічних витрат, пов`язаних з передачею електричної енергії, які входять до структури пред`явлених до сплати послуг, колегія суддів зазначає про таке. 
Відповідно до п. 1.3 Методичних рекомендацій визначення технологічних втрат електричної енергії в трансформаторах і лініях електропередавання, затверджених Наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 21.06.2013 № 399 сфера застосування цих Методичних рекомендацій не поширюється на визначення технологічних витрат електричної енергії в елементах міждержавних електричних мереж, які визначають відповідно до укладених договорів та Регламенту з обліку міждержавних перетікань електроенергії. НЕК Укренерго - є оператором системи передачі міждержавних та магістральних ліній. 
В свою чергу, Наказом Міністерства енергетики України № 328 від 10.12.2021 внесено зміни до Галузевого нормативного документа (ГНД) "Нормування технологічних витрат електроенергії в магістральних та міждержавних електричних мережах. Методика", затвердженого наказом Мінпаливенерго від 21.08.2012 № 613, а саме пункт 1.2 розділу СФЕРА ЗАСТОСУВАННЯ викладено в наступній редакції: " 1.2 Методика поширюється на електроенергетичне підприємство НЕК "Укренерго" та її структурні підрозділи, яка має у власності або користуванні на визначених законом підставах магістральні та міждержавні електричні мережі та отримала ліцензію НКРЕКП на право провадження господарської діяльності з передачі електроенергії.". 
Тобто, позивач використовує Галузевий нормативний документ (ГНД) "Нормування технологічних витрат електроенергії в магістральних та міждержавних електричних мережах. Методика", а не Методичні рекомендації визначення технологічних втрат електричної енергії в трансформаторах і лініях електропередавання.
У листі Міністерства енергетики України № 26/1.6-4.4-325 від 13.01.2021 зазначено, що відповідно до пункту 4 статті 5 Розділу ІІ Закону України "Про ринок електричної енергії", пункту 4 підпункту 11 Положення про Міністерство енергетики України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.06.2020 № 507 Міненерго здійснює процедуру нормування технологічних витрат електроенергії відповідно до вимог галузевого нормативного документа "Нормування технологічних витрат електроенергії в магістральних та міждержавних електричних мережах. Методика", затвердженого наказом Міненерговугілля України від 21.08.2012 № 637, з використанням програми "VTRATY", розробленої Державним Донбаським підприємством з пуску, налагоджування, вдосконалення технології та експлуатації електростанцій та мереж "ДонОРГРЕС" (ДП "ДонОРГРЕС"), та ГНД 34.09.203-2004 "Нормування витрат електроенергії на власні потреби підстанцій 35-750 кВ і розподільчих пунктів 6-10 кВ. Інструкція". 
Розроблення та затвердження нормативних характеристик технологічних витрат електроенергії (НХТВЕ) магістральних та міждержавних електричних мереж проводиться у такому порядку.
Для розроблення НХТВЕ, обчислення нормативних значень технологічних витрат електроенергії (НЗТВЕ) за базовий 2020 рік та підготовки протоколів затвердження НХТВЕ на період 01.04.2021- 31.03.2022 електроенергетичні системи (ЕС) укладають відповідні договори та надають спеціалізованим підприємствам (ПрАТ "ЛьвівОРГРЕС" та ДП "ДонОРГРЕС") вхідні дані, перелік яких встановлено розділом 6.2 Методики, та результати виконаного згідно з ГНД 34.09.203-2004 нормування витрат електроенергії на власні потреби підстанцій 220-750 кВ не пізніше терміну, що передбачений графіком. 
Комунальне підприємство "Харківводоканал" не заперечує обставину належності функціонування програми "VTRATY".
Позивач самостійно обирає спеціалізовані підприємства для виконання комплексу робіт з нормування технологічних витрат електроенергії в електричних мережах. ЕС, що здійснюють ліцензовану діяльність з передачі 3 електроенергії, у випадку зміни меж балансової належності, що мали місце протягом 2020 року, слід внести зміни до структури балансу електроенергії за базовий 2020 рік. 
Відповідно до 6.1.6 Методики встановити найменший розрахунковий період поточного року, для якого розраховують структуру НЗТВЕ, рівним одному місяцю. Спеціалізовані підприємства виконують комплекс робіт з нормування технологічних витрат електроенергії в електричних мережах ЕС у порядку, передбаченому розділом 6.4 Методики, узгоджують з ЕС та НЕК "Укренерго" результати роботи та передають ЕС підписані керівництвом відповідних спеціалізованих підприємств протоколи затвердження НХТВЕ протягом п`ятнадцяти календарних днів (початок терміну обчислюється від дня передачі у повному обсязі вхідних даних для розроблення НХТВЕ), але не пізніше 15.03.2021. 
Кожна ЕС надає Директорату електроенергетичного комплексу та розвитку ринку електричної енергії Міненерго протокол затвердження НХТВЕ (з усіма додатками у надрукованому вигляді та електронній формі) у триденний термін, що обчислюється з дня підписання протоколу спеціалізованим підприємством для його розгляду і затвердження. 24.02.2021 між Приватним акціонерним товариством "Національна енергетична компанія "Укренерго" та Приватним акціонерним товариством по пуску, налагодженню, удосконаленню технології та експлуатації електростанцій і мереж "Львіворгрес" укладено договір № 01-197831-21 про надання послуг за предметом закупівлі, зокрема за лотом № 5 Розроблення нормативних характеристик та обчислення структури нормативних значень технологічних втрат електроенергії в електричних мережах Північної ЕС. 
На виконання вимог листа Міністерства енергетики України № 26/1.6-4.4-325 від 13.01.2021 Протоколом від 15.03.2021 затверджено нормативні характеристики технологічних втрат електроенергії (НХТВЕ) в електричних мережах Північної ЕС на ІІ – IV квартали 2021 року та І квартал 2022 року. 
Постановою НКРЕКП № 2454 від 01.12.2021 "Про встановлення тарифу на послуги з передачі електричної енергії НЕК "УКРЕНЕРГО" на 2022 рік" встановлено ПрАТ "НАЦІОНАЛЬНА ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ "УКРЕНЕРГО" тариф на послуги з передачі електричної енергії на рівні 345,64 грн/МВт·год (без урахування податку на додану вартість) та структуру тарифу на послуги з передачі електричної енергії згідно з додатком. До структури тарифу на послуги з передачі електричної енергії Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" входять витрати, пов`язані з купівлею електричної енергії з метою компенсації технологічних витрат електричної енергії. В свою чергу, Постановою НКРЕКП № 1253 від 06.08.2021 "Про внесення змін до постанови НКРЕКП від 09.12.2020 № 2379" внесено зміни до постанови НКРЕКП № 2379 "Про встановлення тарифів на послуги з розподілу електричної енергії АТ "ХАРКІВОБЛЕНЕРГО" із застосуванням стимулюючого регулювання". 
До структури тарифів на послуги з розподілу електричної енергії із застосуванням стимулюючого регулювання Акціонерного товариства "Харківобленерго" входять витрати, пов`язані з купівлею електричної енергії з метою компенсації технологічних витрат електричної енергії на її розподіл Кодекс комерційного обліку електричної енергії визначає основні положення щодо організації комерційного обліку електричної енергії на ринку електричної енергії, права та обов`язки учасників ринку, постачальників послуг комерційного обліку та адміністратора комерційного обліку щодо забезпечення комерційного обліку електричної енергії, отримання точних і достовірних даних комерційного обліку та їх агрегації (об`єднання), порядок проведення реєстрації постачальників послуг комерційного обліку, точок комерційного обліку та реєстрації автоматизованих систем, що використовуються для комерційного обліку електричної енергії (п. 1.1.1 Кодексу). Дія цього Кодексу поширюється на відносини у сфері забезпечення комерційного обліку електричної енергії на ринку електричної енергії, а також усіх учасників ринку електричної енергії, адміністратора комерційного обліку та постачальників послуг комерційного обліку електричної енергії (ППКО) (п. 1.1.2 Кодексу).
Згідно п. 5.9.7. Кодексу комерційного обліку електричної енергії величина технологічних втрат електричної енергії в технологічних електричних мережах такого власника, що пов`язані з передачею/розподілом електричної енергії в електричні мережі інших суб`єктів господарювання, визначається оператором системи або ППКО (у ролі ОДКО) розрахунковим шляхом відповідно до методичних рекомендацій, затверджених центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики в електроенергетичному комплексі, з урахуванням однолінійної схеми електропостачання. 
Відповідно до п. 5.9.9. Кодексу комерційного обліку електричної енергії технологічні втрати електричної енергії в технологічних мережах розподіляються між власником технологічних електричних мереж та оператором системи пропорційно обсягам відбору (споживання) та передачі/розподілу електричної енергії. 
За змістом п. 2.1.4 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою НКРЕКП № 312 від 14.03.2018 (зі змінами) втрати в електричних мережах власника мереж, які використовуються оператором системи для забезпечення транспортування електричної енергії іншим споживачам та/або для транспортування електричної енергії в мережі оператора системи, розділяються між власником мереж та цим оператором системи пропорційно обсягам споживання власником електричних мереж та обсягам відпущеної електричної енергії в інші мережі відповідно. Власник електричних мереж - юридична або фізична особа, якій на праві власності або користування належать електроустановки, призначені для розподілу електричної енергії, або юридична особа, якій на праві власності або користування належать електроустановки, призначені для передачі електричної енергії. Оператор системи - оператор системи передачі, оператор системи розподілу або оператор малої системи розподілу. Пунктом 40 частини першої статті 1 Закону України "Про ринок електричної енергії" визначено, що користувачі системи - фізичні особи, у тому числі фізичні особи-підприємці, або юридичні особи, які відпускають або приймають електричну енергію до/з системи передачі/розподілу або використовують системи передачі/розподілу для передачі/розподілу електричної енергії. Пункт 84 - споживач - фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, або юридична особа, що купує електричну енергію для власного споживання; Пункт 55 - оператор системи передачі - юридична особа, відповідальна за експлуатацію, диспетчеризацію, забезпечення технічного обслуговування, розвиток системи передачі та міждержавних ліній електропередачі, а також за забезпечення довгострокової спроможності системи передачі щодо задоволення обґрунтованого попиту на передачу електричної енергії; Пункт 56 - оператор системи розподілу - юридична особа, відповідальна за безпечну, надійну та ефективну експлуатацію, технічне обслуговування та розвиток системи розподілу і забезпечення довгострокової спроможності системи розподілу щодо задоволення обґрунтованого попиту на розподіл електричної енергії з урахуванням вимог щодо охорони навколишнього природного середовища та забезпечення енергоефективності; КП "Харківводоканал" має ліцензію № 1474 від 20.11.2018 та не є споживачем по договору № 0463-02024 від 30.01.2019 укладеним з НЕК "Укренерго" про надання послуг з передачі електричної енергії, а є користувачем системи передачі в розумінні Закону України "Про ринок електричної енергії" та в свою чергу, є постачальником послуг комерційного обліку (тобто суб`єктом господарювання, який надає послуги комерційного обліку на ринку електричної енергії відповідно до вимог цього Закону – п. 65). КП "Харківводоканал" заживлено до мереж оператора системи розподілу, яким є АТ "Харківобленерго" та відповідно до додатку до договору "Перелік віртуальних точок комерційного обліку Користувача на межі з оператором системи передачі" відповідач має укладений договір з АТ "Харківобленерго" про надання послуг з розподілу електричної енергії.
Таким чином, виходячи з вищевикладеного, всі наявні технологічні втрати розділяються між власником мереж та цим оператором системи пропорційно обсягам споживання власником електричних мереж та обсягам відпущеної електричної енергії в інші мережі відповідно. Тобто, всі технологічні втрати закладено в тариф оператора системи розподілу, яким є АТ "Харківобленерго", оскільки КП "Харківводоканал" приєднаний безпосередньо до електроустановок АТ "Харківобленерго" та має з ОСР відповідний договір.
Виходячи з того, що технологічні втрати включено в тариф оператора системи розподілу, яким є АТ "Харківобленерго", такі втрати не закладено до даних бази розрахунків між сторонами у даній справі, пов`язаних з передачею електричної енергії, які входять до структури пред`явлених до сплати послуг. 
Зазначене, в свою чергу, виключає необхідність виявлення їх розміру в структурі розрахунків між сторонами у даній справі, пов`язаних з передачею електричної енергії.
Одночасно колегія суддів враховує, що відповідно до пункту 5.5 глави 5 розділу XI Кодексу системи передачі договір про надання послуг з передачі електричної енергії укладається за типовою формою, яка затверджується Регулятором. 
Типова форма договору про надання послуг з передачі електричної енергії є додатком 6 до Кодексу системи передачіта договір про надання послуг з передачі електричної енергії № 0463-02024 від 30.01.2019 р. укладено між НЕК "Укренерго" та КП "Харківводоканал" згідно до Додатку 6 Кодексу системи передачі. Фактичний обсяг послуги в розрахунковому місяці визначається відповідно до розділу ХІ Кодексу системи передачі. 
Відповідно до п. 5.1 розділу ХІ Кодексу системи передачі договір про надання послуг з передачі електричної енергії визначає організаційні, технічні та фінансові умови, на яких ОСП здійснює передачу електричної енергії електричними мережами системи передачі. Договір встановлює обов`язки та права сторін у процесі передачі електричної енергії електричними мережами оператора системи передачі (ОСП) від виробників та установки зберігання енергії (УЗЕ) до систем розподілу, УЗЕ та споживачів, а також при здійсненні експорту/імпорту електричної енергії. Оплата послуг з передачі електричної енергії здійснюється за тарифом, який встановлюється Регулятором відповідно до затвердженої(-ого) ним методики (порядку) (п. 5.6 розділу ХІ Кодексу системи передачі). Постановою НКРЕКП № 2454 від 01.12.2021 "Про встановлення тарифу на послуги з передачі електричної енергії НЕК "УКРЕНЕРГО" на 2022 рік" встановлено НЕК "Укренерго" на 2022 рік тариф на послуги з передачі електричної енергії в розмірі 345,64 грн./МВт*год. Відповідно до п. 5.1 Договору № 0463-02024 від 30.01.2019 планова та фактична вартість послуги (грн.) за цим договором визначається шляхом множення планового та фактичного обсягу (МВт*год) за розрахунковий період на тариф на послугу, затверджений регулятором (грн./МВт*год). На вартість послуги нараховується податок на додану вартість відповідно до законодавства України. 
На підставі саме встановленого НКРЕКП тарифу НЕК "Укренерго" на 2022 рік позивачем було розраховано вартість послуги за відповідний період.
У пункті 1.4 як акту приймання – передачі послуги так і в актах коригування до актів приймання – передачі послуги, які підписані обома сторонами зазначено наступне: "Користувач не має претензій до ОСП стосовно наданої послуги".
Згідно з п. 5.6 Договору, у разі виникнення розбіжностей за отриманим від ОСП за попередній розрахунковий місяць актом приймання-передачі Послуги Користувач має право оскаржити зазначену в акті приймання-передачі Послуги вартість Послуги шляхом направлення ОСП повідомлення протягом 5 робочих днів з дня отримання акту. Процедура оскарження не звільняє Користувача від платіжного зобов`язання у встановлений Договором термін. Якщо Користувач не надає ОСП повідомлення з обгрунтуванням розбіжностей протягом 5 робочих днів з дати отримання акта приймання – передачі Послуги, то вважається, що цей акт прийнято без розбіжностей. 
З боку відповідача повідомлень не направлялось, а отже акти приймання – передачі послуги за період січень 2022 – березень 2022 та акти коригування до актів приймання – передачі послуги за період січень 2022 – березень 2022 прийняті без розбіжностей. 
Згідно п. 4.4 Договору кожна зі сторін має право ініціювати перевірку погодинних обсягів передачі електроенергії спільно з представниками відповідних Постачальників послуг комерційного обліку. 
Відповідачем не оскаржено зазначені в актах приймання-передачі Послуги вартість Послуги шляхом направлення ОСП повідомлення протягом 5 робочих днів з моменту отримання акту, та не ініційовано перевірку погодинних обсягів передачі електроенергії спільно з представниками відповідних Постачальників послуг комерційного обліку, що свідчить про погодження їх змісту стороною.
Ураховуючи викладене, аргументи відповідача на те, що вартість послуги визначена позивачем неправильно, не знаходить своє підтвердження. 
Відповідач в повному обсязі погодився як з обсягом, так і з вартістю наданих послуг шляхом підписання наданих актів та не оскаржив їх в установленому порядку.
Як доцільно зазначив Господарський суд Харківської області, у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року по справі № 390/34/17 зазначено наступне: "Добросовісність (пункт 6    статті 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі- "non concedit venire contra factum proprium" (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них".
У даному випадку позиція відповідача є суперечливою. Так, відповідач за спірний період, а саме січень-березень 2022 року, підписував акти, чим підтверджує правомірність та правильність здійснених нарахувань та не оскаржує їх. Водночас, після того як позивачем здійснюється пред`явлення позову у зв`язку із не оплатою такої заборгованості, відповідач займає позицію, що сума, зазначена у актах, нарахована невірно. Іншими словами, до пред`явлення позову (під час підписання актів) відповідач в повній мірі погоджується з обсягом та вартістю послуг, наданих позивачем, а після пред`явлення позову, відповідач займає позицію, що вартість визначена невірно. Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки) існує, зокрема, у зв`язку з тим, що позивач покладається на дії/бездіяльність, поведінку свого контрагента (відповідача). Водночас, якщо дії/бездіяльність, поведінка контрагента суперечить попереднім діям/бездіяльності, поведінці, то позивач (ОСП) не може передбачити свою поведінку на майбутнє, що може породити правову невизначеність у виниклих правовідносинах.
Стосовно доводів апелянта про те, що відповідальність за порядок та умови розрахунків на ринку електричної енергії, що пов`язані зі скасуванням оплати комунальних послуг у спірний період у цій справі визнала за собою третя особа - орган місцевого самоврядування, до сфери управління якого належить комунальне майно відповідача, суд зазначає наступне.
Як вбачається з умов Договору, його сторонами є позивач та відповідач. Відповідно до п. 1.1. Договору за цим Договором ОСП (позивач) зобов`язується надавати послугу з передачі електричної енергії, а користувач (відповідач) зобов`язується здійснювати оплату за Послугу відповідно до умов цього Договору. Тобто, між сторонами існують договірні зобов`язання. Відповідно до пп. 3 п. 8.3. Договору користувач (відповідач) зобов`язується здійснювати вчасно та у повному обсязі оплату за Послугу на умовах, визначених цим Договором. 
Тобто, Договором передбачено, що відповідач має самостійно, як окремий суб`єкт господарювання, виконувати свої обов`язки за Договором. 
Стосовно аргументів апелянта про неврахування судом першої інстанції підстав для застосування правових наслідків наявності форс-мажорних обставин, а також ч.4 п. 10.1 Договору щодо зміни граничних термінів виконання зобов`язань, як підстави для звільнення особи від відповідальності за несвоєчасне виконання умов договору, колегія суддів зазначає про таке.
Так, відповідач вказує, що загальновідомим у розумінні ч. 3 ст. 75 ГПК України є той факт, що місто Харків перебуває під регулярними обстрілами з 24.02.2022 внаслідок військової агресії рф проти України, що триває. На думку відповідача, скасування плати за комунальні послуги для споживачів м. Харкова з 24.02.2022 й до закінчення військової агресії проти України — є форс-мажорними обставинами у розумінні чинного законодавства. У зв`язку з цим, відповідач робить висновок, що строк виконання основного зобов`язання за Договором, що є предметом розгляду у цій справі, продовжується на період дії воєнного стану у зоні проведення бойових дій відповідно до наказу Мінреінтеграції № 75 (включаючи період ліквідації наслідків).
З цього приводу суд зазначає таке.
Відповідно до ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.
Відповідно до ч. 3 ст. 75 ГПК України обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. 
Колегія суддів  визнає загальновідомим той факт, що з 24.02.2022, внаслідок широкомасштабного вторгнення військ рф на територію України, місто Харків перебуває під регулярними ворожими обстрілами. У зв`язку з цим, цей факт не підлягає доказуванню, адже є загальновідомим і не у зв`язку визнання його таким судом. 
Втім, даний факт не є єдиною підставою для застосування розділу Договору, що передбачає звільнення від відповідальності або відтермінування виконання зобов`язання у зв`язку із форс-мажорними обставинами. 
Так, в обов`язковому порядку підлягають детальному дослідженню умови Договору, що регулюють форс-мажорні обставини, підстави та порядок застосування наслідків поширення форс-мажорних обставин. 
Відповідно до п. 10.1. Договору сторони звільняються від відповідальності за повне або часткове невиконання своїх зобов`язань за цим Договором, якщо це є результатом дії форс-мажорних обставин. Якщо внаслідок дії форс-мажорних обставин (техногенного/природного/соціально-політичного/військового характеру), унеможливлюється виконання будь-якою стороною зобов`язань за Договором, така сторона повинна невідкладно повідомити у письмовій формі про це іншу сторону. Неповідомлення однієї зі сторін про неможливість виконання прийнятих за даних Договором зобов`язань, позбавляє Сторону права посилатися на будь-яку вищевказану обставину як на підставу, що звільняє від відповідальності за невиконання зобов`язань. Термін виконання зобов`язань за цим Договором у разі форс-мажорних обставин відкладається на строк дії таких обставин. У разі дії форс-мажорних обставин більше 15 календарних днів сторони мають право відмовитися від подальшого виконання зобов`язань за цим Договором та в установленому порядку розірвати Договору. Розірвання цього Договору тягне за собою відповідні правові наслідки щодо діяльності сторін на ринку електричної енергії. Відповідно до п. 10.2. Договору доказом дії форс-мажорних обставин є документи (оригінали), видані Торгово-промисловою палатою України/іншим компетентним органом, установою.
В матеріалах справи наявний лист відповідача № 01-01-23/951-22  від 27.04.2022 до позивача в якому, зокрема, відповідач посилається на норми, що регулюють форс-мажорні обставини.  
Суд зауважує, що відповідач у листі № 01-01-23/951-22  від 27.04.2022  прямо та чітко не вказує про поширення на відносини за Договором форс-мажорних обставин. Робляться лише загальні, а не конкретні висновки, зокрема: "Згідно з законодавством, у випадку виникнення форс-мажорних обставин, сторони звільняються від відповідальності за невиконання (неналежне виконання) зобов`язань. Військова агресія Російської Федерації проти України та введення воєнного стану з 24.02.2022 в Україні є форс-мажорно". Також, суд звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні докази, що підтверджують відправлення означеного повідомлення позивачу. Встановлення такого факту є важливим під час розгляду цієї справи, адже розділ 10 Договору визначає чітку процедуру у випадку настання форс-мажорних обставин, що починається з повідомлення іншої сторони Договору про настання таких обставин. Відсутність такого повідомлення позбавляє Сторону права посилатися на будь-яку вищевказану обставину як на підставу, що звільняє від відповідальності за невиконання зобов`язань, що передбачено п. 10.1. Договору. Враховуючи чітко визначені наслідки у п. 10.1. Договору, суд вважає, що відсутність відправлення позивачу означеного листа є наслідком - позбавлення Сторони права посилатися на будь-яку вищевказану обставину як на підставу, що звільняє від відповідальності за невиконання зобов`язань. Крім того, відповідач вважає, що форс-мажорні обставини поширюються на правовідносини сторін з 24.02.2022 року. Однак, лист № 01-01-23/951-22 був складений 27.04.2022, тобто після спливу 2-х місяців, від дати поширення форс-мажорних обставин на правовідносини сторін, що визначена відповідачем. При цьому, таке повідомлення має бути здійснено невідкладно. 
При цьому стороною не надано доказів неможливості своєчасного отримання такого листа та направлення його позивачеві у звязку з бойовими діями та введенням воєнного стану в України, зокрема у місті Харків.
Не можна вважати невідкладним повідомленням складання листа після спливу 2 (двох) місяців. У постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 31 серпня 2022 по справі № 910/15264/21 зазначено наступне: "...повідомлення про форс-мажор має бути направлено іншій стороні якнайшвидше. Хоча й форс-мажорні обставини впливають, як правило, на одну сторону договору (виконавця), але вони мають негативні наслідки насамперед для іншої сторони договору, яка не отримує його належне виконання. Отже, своєчасне повідомлення іншої сторони про настання форс-мажорних обставин спрямоване на захист прав та інтересів іншої сторони договору, яка буде розуміти, що не отримає вчасно товар (роботи, послуги) та, можливо, зможе зменшити негативні наслідки форс-мажору".
Таким чином, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, що матеріалів справи не вбачається та відповідачем не доведено дотримання процедури повідомлення про настання форс-мажорних обставин відповідно до розділу 10 Договору.
У зв`язку з цим, вважається, що відповідач не повідомив позивача про настання форс-мажорних обставин, а існування загальновідомої обставини - широкомасштабного вторгнення військ РФ на територію України, з урахуванням листа Торгово-промислової палати України № 2024/02.0-7.1 від 28 лютого 2022 року, не є безумовною підставою вважати, що на відносини за Договором поширюються форс-мажорні обставини. 
У постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.01.2022 у справі №    904/3886/21 зазначено наступне: "Форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер. При їх виникненні сторона, яка посилається на дію форс-мажорних обставин, повинна це довести. Сторона яка посилається на конкретні обставини повинна довести те, що вони є форс-мажорними, в тому числі, саме для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність. Те, що форс-мажорні обставини необхідно довести, не виключає того, що наявність форс-мажорних обставин може бути засвідчено відповідним компетентним органом". 
З огляду на наявні матеріали справи, суд вважає, що відповідач не довів належними, допустити на достатніми доказами поширення на правовідносини сторін за Договором дію форс-мажорних обставин. 
Позиція відповідача відносно поширення форс-мажорних обставин зводиться до того, що з огляду на існування загальновідомих форс-мажорних обставин, та те, що КП "Харківводоканал" є об`єктом критичної інфраструктури, на правовідносини за Договором поширюються форс-мажорні обставини і має бути відтерміновано виконання зобов`язання. З приводу цього суд зазначає: по-перше, щодо наявності загальновідомої обставини - суд надав оцінку вище; 2) віднесення  КП "Харківводоканал" до об`єктів критичної інфраструктури не впливає на підтвердження поширення форс-мажорних обставин на правовідносини сторін за Договором. Окремо суд зазначає, що посилання відповідача на те, що скасування плати за комунальні послуги для споживачів м. Харкова з 24.02.2022 й до закінчення військової агресії проти України - є форс-мажорними обставинами може мати місце за Договором, якщо таку обставину, в якості форс-мажорної за Договором, було підтверджено в порядку п. 10.2. Договору. Однак, в матеріалах справи відсутні документи (оригінали), видані Торгово-промисловою палатою України/іншим компетентним органом, установою з приводу цього.
Таким чином, відповідачем не було дотримано процедуру повідомлення позивача про настання форс-мажорних обставин, при цьому докази, представлені до суду, не підтверджують поширення форс-мажорних обставин на правовідносини сторін за Договором. У зв`язку з цим, відсутні підстави для застосування наслідку, що передбачений ч. 4 п. 10.1 Договору, а саме відкладення терміну виконання зобов`язання за договором.
Відповідно до п. 5.7. Договору у випадку порушення користувачем термінів розрахунку ОСП має право нарахувати пеню у розмірі 0,1% (але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня) від суми простроченого платежу за кожен день прострочення. Пеня нараховується до повного виконання користувачем своїх зобов`язань. За прострочення користувачем термінів розрахунку понад тридцять календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7% від суми простроченого платежу.
Позивач заявляє до стягнення пеню у розмірі 433    924,54 грн. та штраф у розмірі 825    032,66 грн.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 
Позивач заявляє до стягнення 310     819,72 грн. - 3% річних, 2 165 870,06 грн. – інфляційні втрати.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 26 січня 2022 року по справі № 910/18557/20 зазначено наступне: "Визначаючи розмір заборгованості відповідача, суд зобов`язаний належним чином дослідити подані стороною докази (зроблений позивачем розрахунок заборгованості, інфляційних втрат та трьох процентів річних), перевірити їх, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а в разі незгоди з ними повністю бо частково - зазначити правові аргументи на їх спростування та навести в рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду".
Перевіривши розрахунок пені, штрафу, 3% річних та інфляційних втрат, суд прийшов до висновку, що розрахунки здійснені арифметично вірно, а отже наявні підстави для стягнення 433 924,54 грн пені, 825     032,66 грн штрафу, 310 819,72 грн  3% річних, 2 165 870,06 грн інфляційні втрати. При цьому, суд звертає увагу, що відповідачем не представлено іншого розрахунку.
Стосовно аргументів апелянта про те, що відповідача на те, що вимоги позивача про стягнення штрафу та пені є незаконними з огляду на приписи постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг № 332 від 25.02.2022, якою прямо заборонено стягнення штрафних санкцій за договорами, що укладені відповідно до Закону "Про ринок електричної енергії" (до яких зокрема належить договір про надання послуг з передачі електричної енергії у цій справі) у період дії воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення, варто зазначити таке.
Відповідно до п. 5 постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг № 332 від 25.02.2022 (в редакції від 27.02.2022) рекомендовано учасникам ринку електричної енергії на період дії особливого періоду зупинити нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії". В подальшому, відповідно до п. 16 постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг № 332 від 25.02.2022 (в редакції від 26.04.2022) вирішено на період дії в Україні воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування надати такі настанови: зупинити нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до    Закону України "Про ринок електричної енергії", між учасниками ринку електричної енергії. 
Тобто, до 26.04.2022 постанова НКРЕКП № 332 від 25.02.2022 передбачала рекомендацію щодо зупинення нарахування та стягнення штрафних санкцій, а вже після 26.04.2022 постановою встановлено чітку заборону нарахування та стягнення штрафних санкцій.
Як вбачається з представлених розрахунків пені та штрафу, вони нараховані до 25.04.2022 року, що не суперечить постанові НКРЕКП № 332 від 25.02.2022 року (в редакції від 27.02.2022 та 26.04.2022).
Варто наголосити, що постанова НКРЕКП № 332 від 25.02.2022 має рекомендаційний характер, та не має правової сили на скасування положень законодавства та умов договору стосовно процедури нарахування штрафних санкцій. Так, відповідна постанова не є підставою для зупинення та скасування штрафних санкцій згідно до положень законодавства та умов договору
Отже, відсутні законодавчі підстави для скасування чи припинення нарахування штрафних санкцій, визначених умовами договору. 
Відповідач посилається на те, що нарахування пені та штрафу з боку позивача є незаконними як з огляду на настання форс-мажорних обставин.
Відповідно до ст. 218 ГПК України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.
Відповідно до ч. 1 ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. 
Для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання згідно зі статтями 617 ЦК України,    218 ГК України    особа, яка порушила зобов`язання, повинна довести: 1) наявність обставин непереборної сили; 2) їх надзвичайний характер; 3) неможливість попередити за даних умов завдання шкоди; 4) причинний зв`язок між цими обставинами і понесеними збитками (постанова Верховного Суду України від 10 червня 2015 року у справі № 904/6463/14 (3-216гс15)).
Судом у цьому рішенні було встановлено, що відповідачем не було дотримано процедуру повідомлення позивача про настання форс-мажорних обставин, при цьому докази, представлені до суду, не підтверджують поширення форс-мажорних обставин на правовідносини сторін за Договором. 
Відтак посилання відповідача на незаконність нарахування в період форс-мажорних обставин не знайшли свого підтвердження.
Відповідачем було заявлено клопотання (вх. № 7282 від 24 березня 2023 року) про зменшення нарахувань, похідних від основного договірного зобов`язання, а саме: зменшити заявлені суми 433 924,54 грн пені, 825 032,66 грн. штрафу, 310 819,72 грн 3% річних, 2    165 870,06 грн  інфляційних та відмовити у відповідних частинах позову.
В першу чергу суд звертає увагу, що згідно з усталеною судовою практикою нарахування на суму боргу трьох процентів річних та інфляційних втрат відповідно до статті 625 ЦК України    є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Таких висновків у подібних правовідносинах Велика Палата Верховного Суду дійшла у постановах від 19.06.2019 у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц, у постанові від 07.07.2020 у справі № 296/10217/15-ц, у постанові від 08.11.2019 у справі № 127/15672/16-ц, у постанові від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16.
Отже, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді    стягнення трьох    процентів річних та інфляційних втрат не є санкцією, а виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та у отриманні компенсації від боржника. Аналогічні за змістом висновки містяться, зокрема, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 01 жовтня 2020 року по справі № 904/5610/19.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.
Ураховуючи, що нарахування на суму боргу трьох процентів річних та інфляційних втрат відповідно до статті 625 ЦК України не є штрафною санкцією, а носить компенсаційний характер, суд прийшов до висновку про неможливість застосування ст. 233 ГК України.
При цьому, під час розгляду питання про зменшення 3% річних, судом були враховані висновки, що викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року по справі № 902/417/18: "З огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до    статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. 
Отже, з урахуванням конкретних обставин справи,    які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання".
Суд, дослідивши конкретні обставини справи, з урахуванням принципів розумності, справедливості та пропорційності, не вбачає підстав для зменшення розміру 3% річних, про можливість зменшення яких вказано у вищезазначеній постанові.
Окремо суд зазначає, що 3% річних та інфляційні втрати, стягнення яких передбаченого ст. 625 ЦК України, не є неустойкою, а отже не поширюються вимоги ч. 3 ст. 551 ЦК України, відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. 
Неустойка є заходом забезпечення виконання зобов`язання і фактично виступає штрафною санкцією за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.
Статтею 233 ГК України та ч. 3 ст. 551 ЦК України передбачено право суду зменшити розмір штрафних санкцій. 
Таке право надається суду за наявності визначених у цих статтях умов – за ч. 3 ст. 551 ЦК України, якщо розмір неустойки     значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, за ч. 1 ст. 233 ГК України - штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора (при цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу), а за ч. 2 ст. 233 ГК України - якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин.
Судом першої інстанції правомірно зроблено висновок про те, що визначені вище підстави для можливості суду зменшити штрафні санкції не підтверджені доказами. 
Представлені до суду списки пошкоджених об`єктів відповідача та акти огляду не підтверджують загальний розмір збитків відповідача. Оголошення наказом Генерального директора КП "Харківводоканал" Панова В.В. від 11.03.2022 №73-к простою не вказує про розмір заподіяних збитків відповідачу. При цьому, суд вказує про те, що штрафні санкції не є такими, що несуть надмірний тягар, вони не перевищують розмір заборгованості відповідача. Судом враховано, що погашення заборгованості за січень 2022 року відбулося частково, водночас означений факт не може самостійно впливати на зменшення штрафних санкцій, а може бути врахований лише у сукупності обставин, що передбачені у ч. 1 ст. 233 ГК України. 
Таким чином, суд першої інстанції дійшов законного до висновку про відсутність належним чином підтверджених підстав для зменшення штрафних санкцій у вигляді штрафу та пені.
Одночасно колегія суддів не вбачає порушення судом першої інстанції норм процесуального законодавства, з огляду на не залучення в якості третьої особи Харківської міської ради з огляду на таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 50 ГПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи. Відповідно до ч. 3 ст. 50 ГПК України у заявах про залучення третіх осіб і у заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити до участі у справі.
Тобто, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору може бути залучена у справу якщо рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін.
Відповідач у клопотанні зазначає, що ухвалення рішення у цій справі про задоволення позовних вимог може призвести до порушення виконання зобов`язань покладених актами законодавства на Харківську міську раду, а саме: 1) як власника комунального майна, наданого у відання відповідача з метою першочергового забезпечення питною водою населення для забезпечення питних, фізіологічних, санітарно-гігієнічних та побутових потреб, на яке може бути звернено стягнення за рішенням суду, що унеможливить або ускладнить виконання органом місцевого самоврядування Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" в частині вирішення питань водопостачання, відведення та очищення стічних вод у місті Харкові. 2) як суб`єкта відносин у сфері питної води, згідно Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", до сфери управління, якого безпосередньо належать об`єкти питного водопостачання та водовідведення КП Харківводоканал; 3) як суб`єкта національної системи захисту критичної інфраструктури відповідно до Закону України "Про критичну інфраструктуру" до якої належить майновий комплекс водопостачання та водовідведення КП Харківводоканал.
Проаналізувавши відповідні доводи колегія суддів не вбачає підстав для залучення Харківської міської ради в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Так, ухвалення судом рішення як щодо задоволення позову, так і щодо відмови у задоволенні позову жодним чином не впливає на права та обов`язки Харківської міської ради. Відповідний орган місцевого самоврядування є окремою юридичною особою, що здійснює свою діяльність в межах наданих повноважень, в тому числі, відносно відповідача. Рішення суду по цій справі не стосується Харківської міської ради як самостійної юридичної особи, так і юридичної особи, якій належать певні повноваження у сфері водопостачання, відведення та очищення стічних вод.
Таким чином, місцевий господарський суд дійшов законного про відмову у задоволенні клопотання про залучення Харківської міської ради в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.
У зв`язку з цим колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги в зв`язку з її юридичною та фактичною необґрунтованістю та відсутністю фактів, які свідчать про те, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням судом норм права. Доводи апеляційної скарги не спростовують наведені висновки колегії суддів, у зв`язку з чим апеляційна скарга Комунального підприємства "Харківводоканал"  не підлягає задоволенню з підстав, викладених вище, а оскаржуване Господарського суду Харківської області від 08.05.2023 у справі № 922/2298/22     має бути залишене без змін.
Оскільки колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, відшкодуванню не підлягають в силу приписів     статті 129 Господарського процесуального кодексу України та покладаються на відповідача.
Ураховуючи не надання Комунальним підприємстврм "Харківводоканал" доказів сплати судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 418 452,36 грн до моменту ухвалення судового рішення, відповідна сума підлягає стягненню з останньої на користь державного бюджету України .
Керуючись статтями 13, 74, 76-79, 126, 129, 269, п.1, ч.1 ст.275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Харківводоканал" залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Харківської області від 08.05.2023 у справі № 922/2298/22 залишити без змін.
Стягнути з Комунального підприємства "Харківводоканал" (61013, місто Харків, вулиця Шевченка, будинок 2; код ЄДРПОУ: 03361715) на користь державного бюджету України (отримувач коштів ГУК Харків обл/мХар Шевченк/22030101, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37874947, банк отримувача Казначейство України(ел. адм. подат.) код банку отримувача (МФО) 899998, рахунок отримувача UA758999980313151206082020653, код   класифікації доходів бюджету   22030101) витрати за подання апеляційної скарги у розмірі 418 452,36 грн.
Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки касаційного оскарження передбачено ст.286-289 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст постанови складено 24.08.2023. 

Головуючий суддя                                                                    В.В. Россолов

Суддя                                                                                           Р.А. Гетьман  

Суддя                                                                                           В.С. Хачатрян