Справа № 132/381/23
Провадження № 22-ц/801/1383/2023
Категорія: 42
Головуючий у суді 1-ї інстанції Павленко І. В.
Доповідач:Стадник І. М.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
Іменем України
04 серпня 2023 року	  	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого, судді-доповідача Стадника І.М., 
суддів Сопруна В.В., Матківської М.В., 
розглянув в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи
апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» 
на заочне рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 09 травня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Павленко І.В., 
в справі № 132/381/23
за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (позивач) 
до ОСОБА_1 (відповідач) 
про стягнення боргу кредитором спадкодавця, -
встановив:
Короткий зміст позовних вимог
У лютому 2023 року АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, обґрунтовуючи вимоги тим, що з метою отримання банківських послуг ОСОБА_2 звернулася до ПАТ КБ «Приватбанк» де підписала заяву б/н від 27.01.2015, за умовами якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. 
ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_2 померла.
У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором, станом на день смерті, ОСОБА_2 мала заборгованість в розмірі 10 317,14 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту, в тому числі заборгованості за простроченим тілом кредиту.
Спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є відповідач ОСОБА_1 , а тому на його адресу 12.08.2022 банк направив лист-претензію, згідно якої пред`явив свої вимоги. 
Оскільки відповідачем не виконано вимоги претензії, просить стягнути з нього заборгованість за кредитним договором б/н від 27.01.2015 в розмірі 10 317,14 грн, а також вирішити питання судових витрат.
Рішення суду першої інстанції
Рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 09 травня 2023 року в задоволення позову відмовлено. 
Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив із необґрунтованості позовних вимог АТ КБ «Приват Банк». 
Рішення суду мотивоване тим, що позивачем не надано достатньо належних і допустимих доказів на підтвердження того, що відповідач вступив у спадщину, оскільки спадкова справа після померлої ОСОБА_2 була заведена на підставі претензії банку; суд вважав не доведеними обставини того, що відповідачу було достовірно відомо про наявність боргу матері перед АТ КБ «Приватбанк» та він відмовився від його сплати одноразовим платежем; факт реєстрації місця проживання відповідача за однією адресою із спадкодавцем на час відкриття спадщини не є належним та допустимим доказом того, що саме відповідач є спадкоємцем, враховуючи що відповідач не звертався до нотаріальної контори про прийняття спадщини; позивачем не дотримано вимог статті 1281 ЦК України щодо пред`явлення вимоги до спадкоємця у встановлений строк та спосіб, оскільки вимога була направлена через сім повних місяців після відкриття спадщини, а докази отримання такої вимоги відповідачем відсутні у матеріалах справи.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
05 червня 2023 року представник АТ КБ «Приватбанк» Демарчук Н.О. подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити про стягнення заборгованості у повному обсязі.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Апелянт вважає рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 09 травня 2023 року ухваленим з порушенням норм процесуального права і неправильним застосуванням норм матеріального права та без повного з`ясування всіх обставин справи.
Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що відповідач до цього часу не отримав свідоцтво про право власності на спадщину, а тому строк, визначений статтею 1281 ЦК України у шість місяців банк не пропустив.
Посилаючись на частину 3 статті 1268 ЦК України та п. 3.21, 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій, позивач вважає, що саме реєстрація спадкоємця за місцем проживання спадкодавця на час смерті останнього свідчить про автоматичне прийняття спадкоємцем спадщини. Оскільки, відповідач ОСОБА_1 зареєстрований за місцем проживання спадкодавця, що підтверджено відповідними доказами, він вважається таким, що фактично прийняв спадщину.
Щодо наявності спадкового майна позивач в апеляційній скарзі вказав на те, що спадкодавцю ОСОБА_2 належить на праві власності земельна ділянка та квартира. Тому, вважає помилковим висновок суду про обов`язок позивача доводити обсяг спадкового майна та його вартість.
Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи
Від відповідача ОСОБА_1 відзив на апеляційну скаргу не надійшов, проте його відсутність не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції - частина 3 статті 360 ЦПК України.
Провадження у справі в суді апеляційної інстанції
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 06 червня 2023 року відкрито апеляційне провадження у справі, а ухвалою від 20 червня 2023 року закінчено підготовчі дії та призначено справу до розгляду, який вирішено здійснювати без повідомлення учасників справи.
Згідно з частиною 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду в справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Частиною 9 статті 19 ЦПК України встановлено, що для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення. 
Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи те, що позивачем подано апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції у справі, яка не відноситься до категорії тих, що не може бути розглянута у порядку спрощеного позовного провадження (ч. 4 ст. 274 ЦПК України) з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (10 317,14 грн), колегією суддів вирішено призначити в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Встановлені судом першої інстанції обставини 
Судом встановлено, що  ОСОБА_2 з метою отримання банківських послуг звернулася до ПАТ КБ «Приват Банк» в зв`язку з чим підписала заяву б/н від 27.01.2015 та отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом.
Свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 , виданого 29.12.2021 Калинівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Хмільницькому районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) підтверджується, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Калинівка Вінницької області, про що 29.12.2021 складено відповідний актовий запис № 920.
У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором б/н від 27.01.2015, станом на день смерті, ОСОБА_2 мала заборгованість в розмірі 10 317,14 грн, яка складається з заборгованості за тілом кредиту.
Згідно довідки Радівського старостинського округу Калинівської міської ради Хмільницького району Вінницької області № 29 від 14.02.2023 відповідач ОСОБА_1 на час відкриття спадщини був зареєстрований з померлою ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .
12.08.2022 на адресу відповідача банк направив лист-претензію, в якій пре`дявив свої вимоги про повернення боргу за кредитним договором. 
За матеріалами спадкової справи, заведеної в зв`язку з пред`явленням претензії кредитора, відповідач ОСОБА_1 до нотаріальної контри із заявою про прийняття спадщини після смерті матері не звертався. 
Позиція апеляційного суду
Згідно з статтею 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначене рішення не відповідає вказаним вимогам. 
Предметом спору є стягнення заборгованості за кредитним договором зі спадкоємця позичальника.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу).
Згідно з частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно з частиною першою статті 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.
Судом встановлено, що 27 січня 2015 року між ПАТ Комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № б/н, за умовами якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до «Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку».
В матеріалах справи міститься копія анкети-заяви про приєднання до «Умов та правил надання банківських послуг у «Приватбанку» з підписом ОСОБА_3 із зазначенням її анкетних даних (а.с. 20).
ОСОБА_3 в анкеті-заяві підтвердила свою згоду на те, що дана заява разом з «Пам`яткою клієнта», «Умовами та правилами надання банківських послуг» і «Тарифами Банку», які викладені на офіційному сайті банку www.privatbank.ua, складають між нею і банком договір про надання банківських послуг. Ствердила, що ознайомилася та згідна з «Умовами та правилами надання банківських послуг», а також підтвердила, що зобов`язується їх виконувати та регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті банку.
Випискою по рахунку підтверджується, що ОСОБА_3 отримала та використовувала кредитні кошти, розраховувалася кредитними картками при здійсненні покупок, знімала готівку в банкоматах, оплачувала послуги, а також погашала заборгованість за кредитним договором, що свідчить про дії, спрямовані на виконання умов кредитного договору.
Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 29.12.2021 Калинівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Хмільницькому районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) підтверджується, що  ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Калинівка Вінницької області.
Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України.
Відповідно до статті 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.
Згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємця зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.
У разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво у порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника у зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину.
Отже, правовідносини, що виникли між банком та боржником (який помер), після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем та спадкоємцями боржника і вирішуються у порядку статті 1282 ЦК України.
25 липня 2022 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до Калинівської державної нотаріальної контори з претензією кредитора в якій просило включити кредиторські вимоги АТ КБ «ПриватБанк» в спадкову масу та повідомити спадкоємців померлої про наявність заборгованості перед банком в розмірі 10 320 грн.
В матеріалах цивільної справи наявна копія спадкової справи № 203/2022, заведеної Калинівською державною нотаріальною конторою 25 липня 2002 року після смерті померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 . 
Як вбачається з спадкової справи, вона заведена на підставі претензії/вимоги до спадкоємців ОСОБА_3 , з якою звернулося Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк».
12 серпня 2022 року АТ КБ «ПриватБанк» надіслало претензію також і ОСОБА_1 , вважаючи його спадкоємцем позичальника за законом. При цьому повідомило, що заборгованість позичальника ОСОБА_3 становить 10 320 грн. та запропонувало сплатити суму заборгованості, що підтверджується реєстром згрупованих поштових відправлень підтверджується (а.с. 72-74).
При вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника, судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини: чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1282 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі частини четвертої статті 1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги; коло спадкоємців, які прийняли спадщину; при дотриманні кредитором строків, визначених статтею 1282 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини); при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України.
Відповідні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 18 вересня 2019 року у справі № 640/6274/16-ц, провадження № 61-25487св18, від 29 січня 2020 року у справі № 496/4363/15-ц, провадження № 61-44960св18, від 19 лютого 2020 року у справі № 607/98/17, провадження № 61-27515св18, від 15 липня 2020 року у справі № 645/1566/16-ц, провадження № 61-37696св18.
Отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК України є правом, а не обов`язком спадкоємця, однак відсутність у спадкоємця такого свідоцтва не може бути підставою для відмови в задоволенні вимог кредитора. Якщо спадкоємець прийняв спадщину у складі якої є нерухоме майно, але зволікає з виконанням обов`язку, передбаченого статтею 1297 ЦК України, зокрема, з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця.
Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 607/98/17, провадження № 61-27515св18, від 15 липня 2020 року у справі № 645/1566/16-ц, провадження № 61-37696св18.
Судом першої інстанції не враховано, що принцип змагальності цивільного процесу, який закріплений у статті 81 ЦПК України, передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доводити обсяг спадкового майна та його вартість повинен спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора спадкодавця, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна.
Ураховуючи предмет спору в зазначеній справі, до обов`язку позивача, як кредитора спадкодавця, належить доказування обставин щодо розміру заборгованості боржника на день відкриття спадщини, наявність спадкоємців боржника, дотримання кредитором строку, визначеного статтею 1282 ЦК України, звернення з вимогою до спадкоємців боржника, а до обов`язку спадкоємця позичальника, у разі заперечення проти заявлених вимог, належить обов`язок доведення розміру та вартості успадкованого ним майна.
Таким чином, обсяг спадкового майна та його вартість повинен доводити спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора спадкодавця, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна.
Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 18 вересня 2019 року у справі № 640/6274/16-ц, від 29 січня 2020 року у справі № 496/4363/15-ц, від 19 лютого 2020року у справі № 607/98/17, від 04 березня 2020 року у справі №2609/30529/12, від 24 листопада 2021 року у справі № 615/473/20.
Однак відповідачем всупереч ч. 1 ст. 81 ЦПК України суду не надано належних та допустимих доказів вартості спадкового майна, а також того, що розмір заборгованості спадкодавця перевищує вартість успадкованого майна, що є обов`язком спадкоємця.
Отже, висновки суду першої інстанції про те, що у відповідача не виник обов`язок задовольнити вимоги кредитора у зв`язку з відсутністю в матеріалах справи даних щодо вартості майна, успадкованого спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 , є безпідставними.
Тому висновки суду про відмову в позові з тих підстав, що позивач не зазначив перелік спадкового майна, не надав доказів, які підтверджують яке саме майно одержано спадкоємцями у спадщину та яка вартість цього майна, суперечать вимогам процесуального закону, оскільки суд безпідставно поклав обов`язок доказування наведених обставин на сторону позивача, у зв`язку з тим, що обсяг спадкового майна та його вартість повинен доводити спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора спадкодавця, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна.
Апеляційним судом встановлено, що спадкодавцеві на праві власності належало нерухоме майно, а саме, земельна ділянка, площею 2,3711 га, що розташована на території Радівської селищної ради Калинівського району Вінницької області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , тобто об`єкти нерухомості, вартість яких за нормальних умов є достатньою для погашення заборгованості спадкодавця за кредитним договором. 
Зазначене підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 333946357 від 30 травня 2023 року, яка надана позивачем до апеляційної скарги як доказ і який прийнятий апеляційним судом в силу статті 367 ЦПК України.
Згідно з частинами першою, третьою статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Колегія суддів вважає, що подавши до апеляційної скарги докази, які не були подані до суду першої інстанції, банк вчинив дії щодо встановлення обсягу спадкового майна, оскільки суд безпідставно поклав обов`язок доказування наведених обставин на сторону позивача у зв`язку з тим, що обсяг спадкового майна та його вартість повинен доводити спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора спадкодавця.
Положення частини третьої статті 1268 ЦК України вказують на можливість прийняття спадщини у випадку постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не реєстрації їх місця проживання за однією адресою, що за певних обставин може бути відмінним один від одного (постанови Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року у справі № 569/15147/17, від 12 січня 2022 року у справі № 446/53/16-ц).
Водночас у постанові Верховного Суду від 27 січня 2022 року у справі № 639/1419/19 (провадження № 61-6234св21), зроблено висновок, відповідно до якого доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем може бути, зокрема, реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.
Крім того, згідно з пунктами 3.21, 3.22 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем.
З урахуванням зазначеного, а також враховуючи надані позивачем докази, зокрема, ксерокопії паспортів спадкодавця ОСОБА_3 та відповідача ОСОБА_1 з відмітками про однакове місце реєстрації та довідки, виданої Радівським старостинським округом № 29 від 14.02.2023, колегія суддів дійшла висновку, що відповідач ОСОБА_1 є спадкоємцем в розумінні частини 3 статті 1268 ЦК України як такий, що постійно проживав із спадкодавцем ОСОБА_3 на час відкриття спадщини, й не подав в установлений законом строк заяву про відмову від спадщини.
Відповідно до п. 1, 4 ч. 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи.
Отже рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням судом апеляційної інстанції нового рішення про задоволення позовних вимог.
Щодо судових витрат
Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Звертаючись до суду першої інстанції, банк сплатив судовий збір у розмірі 2684 грн, також за подання апеляційної скарги до апеляційного суду у розмірі 4026 грн.
Апеляційним судом скасовується рішення суду першої інстанції, ухвалюється нове судове рішення про задоволення позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати понесені у справі - судовий збір, сплачений за подання позовної заяви та апеляційної скарги в сумі 6 710 грн (2 684 грн + 4 026 грн)
Керуючись статтями 376, 381, 382-384, 389, 390 ЦПК України, суд, - 
постановив:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити.
Рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 09 травня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення.
Позов Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 27 січня 2015, укладеним між ПАТ КБ «Приватбанк» та спадкодавцем ОСОБА_2 року в розмірі 10 320 (десять тисяч триста двадцять) гривень, але не більше вартості спадкового майна, отриманого ОСОБА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 . 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» судові витрати по справі в сумі 6 710 грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, не підлягає.
Головуючий:   	І. М. Стадник 	
Судді:    	М.В. Матківська   В.В. Сопрун