Ухвала
 
16 серпня 2023 року
м. Київ
 
справа № 541/2024/22
провадження № 61-11657ск23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: 
 
Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Стрільчука В. А., Фаловської І. М.,
 
розглянув касаційну скаргу Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на постанову Київського апеляційного суду                    від 27 червня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 
до Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції 
про відшкодування шкоди,
 
ВСТАНОВИВ:
У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з позовом до Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 
про відшкодування моральної шкоди. 
Позов мотивовано тим, що у листопаді 2021 року ОСОБА_1 не змогла зняти зі своєї банківської карти грошові кошти (пенсія та субсидія), оскільки постановою державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на її рахунок було накладено арешт. При цьому постанову про відкриття виконавчого провадження та про накладення арешту вона не отримувала та виконавчою службою позивачу така постанова не направлялася.
Вказувала, що їй стало відомо про те, що на підставі постанови Північного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки № 2400336 від 06 квітня 2021 року, Подільським відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції                          (м. Київ) відкрито виконавче провадження № НОМЕР_4 про стягнення 
з неї 17 000,00 грн штрафу.
Особа, яка вказана в акті № 269037 та постанові № 240336 від 06 квітня 2021 року, станом на день складення цього акта є - фізична                           особа-підприємець ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), 
яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ,                        та є власником автомобіля марки «Сканія», державний номерний знак                    НОМЕР_2 , що підтверджується даними з державних реєстрів.
Проте, позивач ОСОБА_1 є пенсіонером, не є та не була фізичною особою-підприємцем, не проживає та не зареєстрована за адресою: 
АДРЕСА_1 . Вказаного транспортного засобу марки «Сканія», державний номерний знак НОМЕР_2 , у власності не має, що підтверджується відомостями з бази Міністерства внутрішніх справ України. 
Державним виконавцем було проігноровано вказані обставини та 
не перевірено особу боржника, місце проживання, відомості з Єдиного державного реєстру та наявність у власності транспортного засобу. 
Отже, належним боржником у виконавчому провадженні № НОМЕР_4 повинна бути інша особа - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), яка зареєстрована як фізична особа-підприємець. 
Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 22 лютого 2022 року 
у справі № 758/1017/22 скасовано постанову від 12 жовтня 2021 року                   про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_4 
та постанову від 20 жовтня 2021 року про арешт коштів та майна                    позивача - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,                                    (РНОКПП НОМЕР_3 ) у виконавчому провадженні № НОМЕР_4.
Вказує, що внаслідок незаконного відкриття виконавчого провадження 
та накладення арешту на її рахунок, їй завдано моральну шкоду. 
Ураховуючи викладене, просила стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на її користь 11 000,00 грн моральної шкоди та 4 000,00 грн витрат на правничу допомогу.
Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області                    від 02 вересня 2022 року справу передано до Подільського районного суду міста Києва за підсудністю.
Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 01 березня 2023 року позов  ОСОБА_1 задоволено частково. 
Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 3 000 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено. 
Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 20 березня                    2023 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відшкодування витрат на правничу допомогу.
Постановою Київського апеляційного суду від 27 червня 2023 року рішення Подільського районного суду міста Києва від 01 березня 2023 року 
та ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 20 березня                    2023 року скасовано. Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. 
Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування моральної шкоди 5 000 грн.
Стягнуто з Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 4 000 грн.
Стягнуто з Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на користь держави судовий збір у розмірі 1 300 грн.
03 серпня 2023 року Подільський відділ державної виконавчої служби 
у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) через систему «Електронний суд», подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду                       від 27 червня 2023 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення апеляційної інстанції. 
 
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.
Відповідно до пункту 8 частини статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень 
та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.
Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 жовтня 2020 року
у справі № 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) вказала,
що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду
на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур. У ЦПК України визначено баланс між такими гарантіями права на справедливий судовий розгляд, як право на розгляд справи судом, встановленим законом (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини
і основоположних свобод), та принципом остаточності судових рішень
res judicata, фактично закріплено перехід до моделі обмеженої касації, що реалізується за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження.
Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України передбачено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
Предметом позову у цій справі є відшкодування моральної шкоди. Вказана позовна вимога є майновою, оскільки позивач визначив її у грошовому вимірі. Тобто ціна позову становить 11 000 грн, яка станом на 01 січня
2023 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 684 грн х 100 = 268 400 грн).
При цьому, Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну та предмет позову, складність справи, доводи касаційної скарги, а також значення справи для сторін і суспільства, практику розгляду справ з даної категорії.
Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитись з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (рішення у справі «Зубац проти Хорватії», заява № 40160/1, від 05 квітня 2018 року).
Касаційна скарга не містить належних та обґрунтованих посилань на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню. 
Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Наведене відповідає Рекомендаціям № R(95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
Зазначення у постанові Київського апеляційного суду від 27 червня                  2023 року про можливість її оскарження в касаційному порядку не є підставою для перегляду справи судом касаційної інстанції, оскільки такий перегляд не відповідатиме положенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у частині права особи на розгляд справи судом, встановленим законом.
З урахуванням наведеного, оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.
За таких обставин не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.
Керуючись статтею 129 Конституції України, статями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на постанову Київського апеляційного суду від 27 червня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції про відшкодування шкоди, відмовити.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
 
Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                               В. В. Сердюк

В. А. Стрільчук

І. М. Фаловська