Справа № 127/20101/23 
Провадження № 33/801/829/2023
Категорія: 146 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Курбатова І. Л.
Доповідач: Сало Т. Б.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2023 року                                                                               м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд, суддя Сало Т.Б., за участі захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – адвоката Грушко Жанни Вячеславівни, потерпілих: представника Комунального підприємства «Вінницька транспортна компанія», ОСОБА_1 розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 01 серпня 2023 року в справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, 
встановив:
Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 01 серпня 2023 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів громадян в сумі 850 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 536,80 грн.
Не погодившись із вказаною постановою, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
У скарзі зазначає, що він був вимушений здійснити маневр об`їзду зліва попереду їдучого авто, яке зненацька без наявних для того причин почало гальмувати. Саме здійснення маневру вліво з метою зменшення сили удару та механічних пошкоджень свідчать про те, що він оцінював дорожньо-транспортну обстановку, що виключає порушення пп.п. б п. 2.3. ПДР України. Вирішити справу та встановити відсутність чи наявність елементів складу правопорушення неможливо без застосування спеціальних знань у галузі автотехніки, однак, оскільки справа розглядалася за його відсутності, він позбавлений був можливості заявити клопотання про призначення судової автотехнічної експертизи. Він не був належним чином повідомлений про розгляд справи, заяви про направлення йому повісток SMS-повідомленням він не надавав. 
До апеляційної скарги додано клопотання про призначення у даній справі судової автотехнічної експертизи, на розгляд якої ОСОБА_2 просить поставити питання: чи є в діях ОСОБА_2 порушення вимог п. 2.3 (б), 13.1, 10.1 Правил дорожнього руху?
Клопотання мотивовано тим, що саме водій автомобіля, який рухався попереду нього, діяв всупереч вимогам п.1.3 ПДР України, згідно з яким водієві забороняється різко гальмувати. У зв`язку з цим він вимушений був вжити заходів щодо уникнення зіткнення шляхом здійснення маневру вліво, адже час для повної зупинки транспортного засобу був би довшим, ніж об`їзд транспортного засобу зліва. З метою об`єктивного вирішення справи, забезпечення прав та обов`язків всіх учасників процесу просить задовольнити клопотання та призначити експертизу у справі.
Розглянувши вказане клопотання апеляційний суд вважає, що підстави для його задоволення відсутні.
Статтею 1 Закону України «Про судову експертизу» визначено, що судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.
У КУпАП відсутні норми, які б розкривали питання, що стосуються загальних принципів призначення експертизи, зокрема, завдання, порядок та механізм призначення та проведення експертизи, в тому числі автотехнічної.
Тому для розгляду даного питання апеляційний суд бере до уваги загальні принципи призначення експертизи в кримінальному та цивільному судочинстві.
У ч. 1 ст. 242 КПК України зазначено, що експертиза проводиться, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання. Не допускається проведення експертизи для з`ясування питань права.
Відповідно до ч. 2 ст. 102 ЦПК України, предметом висновку експерта не можуть бути питання права.
Статтею 103 ЦПК України визначено, що суд призначає експертизу у справі, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо (пункт перший частини першої).
Із сукупності наведених норм матеріального і процесуального права вбачається, що неприпустимо ставити перед судовими експертами правові питання, вирішення яких чинним законодавством віднесено до компетенції суду, зокрема, про відповідність окремих нормативних актів вимогам закону, про правову оцінку дій сторін тощо.
Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.
У п.1.1 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 08.10.1988 №53/5, зазначено, що основними завданнями автотехнічної експертизи є:
- установлення несправностей транспортного засобу (далі - ТЗ), які загрожували безпеці руху, причин їх утворення та часу виникнення (до дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) чи внаслідок неї або після неї), можливості виявлення несправності звичайно застосованими методами контролю за технічним станом ТЗ; визначення механізму впливу несправності на виникнення та розвиток пригоди (п.п.1.1.1 Інструкції).
- установлення механізму ДТП та її елементів: швидкості руху (за наявності слідів гальмування та за пошкодженнями), гальмового та зупинного шляхів, траєкторії руху, відстані, пройденої ТЗ за певні проміжки часу, та інших просторово-динамічних характеристик пригоди (п.п.1.1.2 Інструкції).
- установлення відповідності дій водія ТЗ у даній дорожній ситуації технічним вимогам Правил дорожнього руху, наявності у водія технічної можливості запобігти пригоді з моменту виникнення небезпеки, відповідності з технічної точки зору дій водія вимогам Правил дорожнього руху, а також а також встановлення причинно-наслідкового зв`язку між діями водія та ДТП (п.п.1.1.3 Інструкції).
Орієнтовний перелік вирішуваних питань:
До пункту 1.1.1:
Які несправності, виходячи з вимог Правил дорожнього руху до технічного стану ТЗ, мала (мав) система (механізм, вузол, агрегат) даного ТЗ?
Чи є в досліджуваному ТЗ несправності, які могли бути технічною причиною виникнення ДТП?
Коли, відносно моменту ДТП, її настання чи в процесі її розвитку, виникли дані несправності?
Яка причина відмови даного механізму, системи (рульового управління, гальмової системи тощо) ТЗ?
Чи мав водій можливість виявити несправність до моменту ДТП?
Чи мав водій технічну можливість запобігти пригоді за наявності даної несправності?
До пункту 1.1.2:
Якою була швидкість ТЗ у різні моменти розвитку ДТП (якщо сліди різної довжини або перериваються, на це слід указати)?
Яка була швидкість ТЗ з урахуванням пошкоджень, які він отримав при зіткненні?
Яка максимально припустима швидкість ТЗ за умови даної видимості дороги (зазначається, якою була видимість дороги)?
Яка максимально припустима швидкість ТЗ на закругленні дороги даного радіуса?
Яка найменша безпечна дистанція між ТЗ в умовах даної дорожньої обстановки?
Яка відстань необхідна для безпечного обгону попутного ТЗ в умовах даної дорожньої обстановки?
Який гальмовий та (або) зупинний шлях ТЗ за певної швидкості його руху в умовах даної дорожньої обстановки?
До пункту 1.1.3:
Як повинен був діяти водій у даній дорожній обстановці згідно з технічними вимогами Правил дорожнього руху?
Чи мав водій технічну можливість запобігти наїзду з моменту виникнення небезпеки для руху або з моменту виявлення перешкоди для руху?
Чи відповідали дії водія технічним вимогам Правил дорожнього руху
Чи були з технічної точки зору дії водія ТЗ у причинному зв`язку з виникненням ДТП?
До пунктів 1.1.2 і 1.1.3:
З якою швидкістю рухався ТЗ? Якщо ця швидкість перевищувала встановлені обмеження (зазначається, які саме), то чи мав водій технічну можливість уникнути контакту з перешкодою (зазначається, якою саме), якщо ця швидкість не перевищувала припустиму?
Чи мав водій технічну можливість шляхом екстреного гальмування зупинити ТЗ з моменту виникнення небезпеки для руху (указується момент виникнення небезпеки), не доїжджаючи до перешкоди (пішохода)?
По-перше, у клопотанні про призначення експертизи відсутні питання щодо встановлення та дослідження об`єктів, явищ чи процесів, зокрема обставини, що мають значення для справи.
По-друге, у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 30.05.1997 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» вказано судам на неприпустимість призначення експертизи у випадках, коли з`ясування певних обставин не потребує спеціальних знань, а також порушення перед експертом правових питань, вирішення яких віднесено законом до компетенції суду (зокрема щодо вини, неосудності чи недієздатності особи тощо).
Враховуючи суть питання, яке заявник просить поставити на вирішення експерта, то апеляційний суд вважає, що вирішення цього питання віднесено до компетенції суду. Жодного питання з перелічених вище питань згаданої Інструкції ОСОБА_2 не поставив.
По-третє, заявником не обґрунтовано дійсну необхідність у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, за наявності інших доказів у справі, не обґрунтовано, що висновок експерта не може бути замінений іншими засобами доказування.
ОСОБА_2 лише вказує, що експертизу необхідно призначити для об`єктивного вирішення справи, не зазначаючи обставини, які слід встановити.
До апеляційного суду від КП «Вінницька транспортна компанія» надійшло клопотання про залучення підприємства в якості потерпілого у даній справі, мотивуючи тим, що дорожньо-транспортна пригода, яка мала місце 01 липня 2023 року на Центральному мосту в м. Вінниці по вул. Соборній, сталася за участю трамвая №301, який належить цьому підприємству та яким керував працівник під час виконання ним трудових обов`язків. У результаті цього належне підприємству майно було пошкоджено, а підприємство зазнало шкоди. Також просило долучити до матеріалів справи відеозапис дорожньо-транспортної пригоди.
У протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що дорожньо-транспортна пригода, яка мала місце 01 липня 2023 року на Центральному мосту в м. Вінниці по вул. Соборна сталася, в тому числі, за участю трамвая №301. Водієм трамваю є ОСОБА_3 , яка працює у КП «Вінницька транспортна компанія». У результаті дорожньо-транспортної пригоди трамвай отримав технічні пошкодження з матеріальними збитками.
Оскільки в розумінні положень ч. 1 ст. 269 КУпАП потерпілим є особа, якій адміністративним правопорушенням заподіяно моральну, фізичну або майнову шкоду, відтак КП «Вінницька транспортна компанія» підлягає залученню до участі у справі у якості потерпілого.
З цих самих підстав до участі в розгляді апеляційної скарги був залучений, як потерпілий, ОСОБА_1 , водій автомобіля «Kia Optima», д.н.з. НОМЕР_1 .
Дослідивши матеріали справи, заслухавши осіб, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення, апеляційний суд дійшов висновку, що підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.
Одним із доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 є те, що він не був належним чином повідомлений судом першої інстанції про розгляд справи, однак, такі доводи відхиляються апеляційним судом.
У матеріалах справи наявна судова повістка від 18.07.2023 про виклик ОСОБА_2 до суду на 01.08.2023.
У постанові суду зазначено, що ОСОБА_2 повідомлявся про розгляд справи шляхом направлення смс-повідомлення. 
Після ознайомлення 31.08.2023 представника КП «Вінницька транспортна компанія» з матеріалами справи, підприємство 01.09.2023 звернулося до суду першої інстанції із запитом, на виконання якого суд надав довідку про доставку SMS (судової повістки від 18.07.2023 про виклик до суду на 01.08.2023) на номер телефона ОСОБА_2 , який вказаний в протоколі. 
Цей номер зазначений апелянтом і в апеляційній скарзі.
Факт отримання такого повідомлення ОСОБА_2 не заперечує, а лише вказує, що надіслання судом смс-повідомлення не є належним повідомленням судом про розгляд справи.
Апеляційний суд зауважує, що вказані доводи не впливають на висновки суду першої інстанції, а ОСОБА_2 не позбавлений права захищатися та доводити свою невинуватість у вчинення адміністративного правопорушення під час апеляційного перегляду справи.
Як слідує зі змісту апеляційної скарги, ОСОБА_2 вважає, що саме порушення водієм «Kia Optima» правил дорожнього руху знаходиться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди, однак, вказані твердження є безпідставними.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №285331, складеного поліцейським взводу №1 роти №2 БУПП у Вінницькій області ДПП капралом поліції Медведєвою О.В., 01.07.2023 в м.Вінниці по вул. Соборна (Центральний міст) водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Opel Vivaro», д.н.з. НОМЕР_2 , під час перестроювання, не дав дорогу транспортному засобу, що рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку мав намір перестроїтись, внаслідок чого здійснив зіткнення із трамваєм «301», який рухався по першому маршруту. Після чого по інерції здійснив зіткнення із транспортним засобом «Kia Optima», д.н.з. НОМЕР_1 , від чого транспортні засоби отримали технічні пошкодження із матеріальними збитками. Таким чином, ОСОБА_2 порушив вимоги п. 2.3 (б), 13.1, 10.1 Правил дорожнього руху (а.с.1).
Статтею 124 КУпАП передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Відповідно до п.п. б) п. 2.3 Правил дорожнього руху, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
У п.10.1 Правил зазначено, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу (п.13.1 Правил).
До протоколу про адміністративне правопорушення додано схему дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 01.07.2023 о 11 год. 55 хв. в. м.Вінниці на Центральному мосту, на якій зображено місце розташування учасників пригоди ( ОСОБА_2 , водія автомобіля «Opel Vivaro», д.н.з. НОМЕР_2 ; ОСОБА_3 , водія трамвая №301; ОСОБА_1 , водія автомобіля Kia Optima», д.н.з. НОМЕР_1 ) та описано отримані транспортними засобами пошкодження (а.с.2).
ОСОБА_2 у письмових поясненнях зазначив, що біля 12 години він рухався на автомобілі «Opel» по центральному мосту в напрямку центра міста. Попереду нього їхали авто і коли він побачив, що переднє авто різко почало гальмувати з незрозумілої ситуації він спробував уникнути зіткнення і перестроїтися в ліву смугу. Він рухався зі швидкістю до 40 км/год. При цьому трамвая він не побачив, тільки боковим зором. В його авто знаходилася гуманітарна допомога військовим і авто було достатньо завантаженим. Для того, щоб уникнути зіткнення, був вимушений різко перестроюватись (а.с.4).
Апеляційний суд, приймаючи до уваги, що потерпілі участі в судовому засіданні в суді першої інстанції не приймали, задовольнив клопотання представника КП «Вінницька транспортна компанія» - Короля С.І. про долучення доказів, та прийняв як доказ відео з камери спостереження по вул. Соборній.
Дослідивши у судовому засіданні згадане відео, апеляційним судом встановлено, що автомобіль, який рухався попереду авто ОСОБА_2 , рухався з такою ж швидкістю, як і інші автомобілі в потоці. Різкого гальмування не було, адже гальмували не тільки два автомобілі, а й інші перед світлофором. ОСОБА_2 , дотримуючись дистанції щодо їдучого попереду авто, з незрозумілих причин повернув кермо вліво та виїхав на трамвайну колію перед трамваєм №301. При цьому, водій ОСОБА_2 не переконався в безпечності такого маневру, що спричинило зіткнення з трамваєм. Трамвай, після зіткнення, протягнув авто по колії у напрямку руху, внаслідок чого автомобіль ОСОБА_2 наздогнав автомобіль «Kia Optima», д.н.з. НОМЕР_2 .
ОСОБА_1 в письмових поясненнях зазначив, що він, рухаючись в своїй полосі по центральному мосту 01.07.2023, побачив в бокове дзеркало заднього виду, як автомобіль «Opel Vivaro», д.н.з. НОМЕР_2 , почав обганяти трамвай, який рухався по своїй колії в попутному напрямку. Потім відбулося зіткнення «Opel Vivaro» з трамваєм, після чого трамвай протягнув «Opel Vivaro», який і вдарив його автомобіль «Kia Optima», д.н.з. НОМЕР_1 (а.с.5).
У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_1 пояснив, що в його письмових поясненнях є помилка щодо того, що водій ОСОБА_2 почав обганяти трамвай, адже не одразу зорієнтувався в ситуації, яка склалась. Все було так, як відображено на відеозаписі.
У письмових поясненнях водій трамваю ОСОБА_3 зазначила, що на центральному мосту водій транспортного засобу «Opel Vivaro» не надав перевагу в русі трамваю та почав перестроюватися на трамвайну колію (а.с.3).
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Суд першої інстанції, проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, дійшов вірного висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, і що саме порушення останнім правил дорожнього руху стоїть у причинно-наслідковому зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою.
Підсумовуючи апеляційний суд вважає, що ОСОБА_2 з самого початку намагався уникнути юридичної відповідальності за спричинення ним дорожньо-транспортної пригоди, адже його пояснення на місці дорожньо-транспортної пригоди та апеляційна скарга разом із клопотанням про призначення автотехнічної експертизи направлені на перекладення вини на водія автомобіля, який рухався попереду нього, але всі дії ОСОБА_2 йдуть в розріз з іншими доказами у справі, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, відеозаписом, поясненнями інших учасників дорожньо-транспортної пригоди. А відтак, вина ОСОБА_2 є доведеною.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновок суду першої інстанції і не є підставою для скасування постанови суду першої інстанції з подальшим виправданням ОСОБА_2 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП,
постановив:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 01 серпня 2023 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                     Т.Б. Сало