СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2023 року                                      м. Харків                        Справа № 905/2155/21  

Колегія суддів Східного апеляційного господарського суду у складі:
головуючий суддя Россолов В.В., суддя Хачатрян В.С., суддя Шутенко І.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження без виклику сторін апеляційну скаргу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську (вх. №614 Д/1) на рішення Господарського суду Донецької області від 02.02.2022 у справі № 905/2155/21,

за позовом Сумського міського центру зайнятості (40009, м.Суми, вул.Степана Бандери, 45),
до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську (84301, Донецька обл., м.Краматорськ, вул.Героїв України, 21),
про стягнення 52614,13 грн,-

ВСТАНОВИЛА:

Сумський міський центр зайнятості звернувся до Господарського суду Донецької області з позовною заявою до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську про стягнення 52614,13 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що за час перебування громадянина ОСОБА_1 на обліку в Сумському міському центрі зайнятості до поновлення на роботі, останній отримав допомогу по безробіттю в розмірі 52614,13 грн. У зв`язку з поновленням ОСОБА_1 на роботі на підставі рішення суду, позивач, відповідно до ч.1 ст.34 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" просить стягнути з відповідача, як роботодавця ОСОБА_1 , суму страхових коштів в розмірі 52614,13 грн.
Рішенням Господарського суду Донецької області від 02.02.2022 позов задоволено повністю, стягнуто з Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську на користь Сумського міського центру зайнятості 52614,13 грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2270,00 грн.
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що положеннями статей 34, 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" передбачено право Фонду стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду та обов`язок роботодавця відшкодувати суму виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду. Місцевий господарський суд встановив, що відповідач в розумінні ч.4 ст.35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", є роботодавцем ОСОБА_1 , а тому саме на відповідача покладено обов`язок по відшкодуванню суми виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.
Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Краматорську, з відповідним рішенням суду не погодилось, звернулось з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати, прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.
В обгрунтуванні апеляційної скарги Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Краматорську вказує що може понести грошове навантаження у подвійному розмірі, оскільки ОСОБА_1 була виплачена, як поновленому працівнику суму втраченого заробітку без зменшення цієї суми на розмір отриманої допомоги по безробіттю, внаслідок чого відповідач буде притягнутий до подвійної відповідальності, що суперечить приписам ст.61 Конституції України.

Детально рух у справі відображено в процесуальних документах суду.

Проаналізувавши матеріали справи колегія суддів встановила такі обставини спору.
18.11.2019 ОСОБА_1 звернувся до Сумського міського центру зайнятості з заявою про надання (поновлення) статусу безробітного, а також з заявою про призначення (поновлення) виплати допомоги по безробіттю (а.с.8-9).
Відповідно до персональної картки №185019111800002 Сумського міського центру зайнятості, 18.11.2019 ОСОБА_1 було надано статус безробітного (а.с.9 зворотній бік).
Згідно з довідкою-рахунком від 15.09.2021 №688/102, ОСОБА_1 був зареєстрований як безробітній з 18.11.2019 по 02.06.2020 та отримав 52614,13 грн допомоги по безробіттю за період з 25.11.2019 по 02.06.2020 (а.с.23).
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 02.06.2020 у справі №480/4987/19 скасовано рішення Сумського окружного адміністративного суду від 18.02.2020 у справі №480/4987/19, прийнято нову постанову, якою позов задоволено, визнано протиправними та скасовано висновок щодо оцінювання результатів службової діяльності державного службовця – ОСОБА_1 , затверджений наказом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську; наказ Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську від 04.11.2019 № 106-ос; визнано протиправним та скасовано наказ Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, "Про звільнення ОСОБА_1 " №107-ОС від 04.11.2019; Поновлено ОСОБА_1 на посаді слідчого першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську з 05.11.2019; стягнуто з Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську середній заробіток за час вимушеного прогулу з 05.11.2019 до 02.06.2020 у розмірі 267      415 (двісті шістдесят сім тисяч чотириста п`ятнадцять) грн 20 коп (а.с.17-22).
Постановою Верховного суду від 21.04.2021 у справі №480/4987/19, касаційну скаргу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, залишено без задоволення, а постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 02.06.2020 у справі №480/4987/19      без змін.
На виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 02.06.2020, Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську видано наказ від 04.06.2020 №100-ос, яким, зокрема, поновлено на роботі ОСОБА_1 (а.с.16).
Відповідно до наказу директора Сумського міського центру зайнятості від 16.09.2021 №32, прийнято рішення про повернення коштів, виплачених як допомога по безробіттю ОСОБА_1 (а.с.24).
17.09.2021 за №07/1287 позивач звертався до відповідача з пропозицією відшкодувати суму виплаченої допомоги по безробіттю ОСОБА_1 у розмірі 52614,13 грн (а.с.25).
Відповіді на вказаний лист суду не надано, що слугувало підставою для звернення з відповідним позовом.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам колегія суддів зазначає про таке.
Відповідно до п.1 ст.1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття - це система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.
Пунктом 8 статті 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" передбачено, що страховий випадок - це подія, через яку застраховані особи втратили заробітну плату (грошове забезпечення) або інші передбачені законодавством України доходи внаслідок втрати роботи з незалежних від них обставин та зареєстровані в установленому порядку як безробітні, готові та здатні приступити до підходящої роботи і дійсно шукають роботу; застраховані особи опинилися в стані часткового безробіття.
Згідно з п.2 ч.1 ст.45 Закону України "Про зайнятість населення", реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі поновлення на роботі за рішенням суду, що набрало законної сили.
Відповідно до п.п.9 п.п.1 п. 30 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 вересня 2018 р. № 792, Центр зайнятості припиняє реєстрацію безробітного з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу (розпорядження) про поновлення зареєстрованого безробітного на роботі.
За змістом п. 2 ч.1 ст.31 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі поновлення безробітного на роботі за рішенням суду.
Частиною 1 статті 34 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" передбачено, що Фонд загальнообов`язкового державного соціального страхування має право, зокрема, стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду, а також незаконно виплачені безробітному суми матеріального забезпечення в разі неповідомлення роботодавцем Фонду про прийняття його на роботу.
Відповідно до ч.4 ст.35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" із роботодавця утримується сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.
З огляду на викладене місцевий господарський суд правомірно зазначив,  що положеннями статей 34, 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" передбачено право Фонду стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду та обов`язок роботодавця відшкодувати суму виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.
Відповідач в розумінні ч.4 ст.35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", є роботодавцем ОСОБА_1 , а тому саме на відповідача покладено обов`язок по відшкодуванню суми виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.
Пред`явлення ОСОБА_1 позову до суду про поновлення його на роботі не позбавляло останнього права на отримання допомоги по безробіттю до його поновлення на роботі за рішенням суду, а тому не звільняє відповідача від обов`язку компенсувати вартість фактично здійснених ОСОБА_1 соціальних виплат на підставі частини 4      статті 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".
Згідно з ч.ч.2,3 ст.36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання ним своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.
Будь-яких доказів на підтвердження умисного невиконання ОСОБА_1 вказаних вище обов`язків або зловживання ними відповідачем не надано.
Законодавством не передбачено обов`язок безробітного повідомляти центри зайнятості саме про стягнення на його користь коштів за час вимушеного прогулу,   і, головне, що таке стягнення якимось чином впливає на виплату допомоги по безробіттю, зокрема і на її розмір, а саме, що сума чи розмір допомоги по безробіттю, які виплачуються безробітному, мають бути зменшені на суму коштів, стягнутих в якості оплати за час вимушеного прогулу.
Так само ч.4 ст.35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", покладена в основу даного позову, не передбачає жодних підстав чи можливостей зменшити суму виплаченого безробітному та вартості наданих соціальних послуг безробітному, які підлягають відшкодуванню роботодавцем у разі поновлення його на роботі за рішенням суду, в тому числі, і на суму коштів, стягнутих в якості оплати за час вимушеного прогулу.
Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду Україні від 09.07.2018 у справі №914/1875/17.
Суд апеляційної інстанції визнає необгрунтованими щодо можливого притягнення його по подвійної відповідальності у разі задоволення позову, оскільки відшкодування допомоги по безробіттю не може вважатись відповідальністю, у зв`язку з тим, що матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття є державною соціальною гарантією на випадок настання страхового випадку.
Виходячи з матеріалів справи, ОСОБА_1 соціальна допомога по безробіттю була призначена та виплачена у зв`язку з настанням страхового випадку, а саме внаслідок його звільнення, яке в подальшому було визнано в судовому порядку як незаконне, а отже саме відповідач в цьому випадку має відшкодовувати понесені Фондом витрати на виплату такій особі допомоги по безробіттю. Розмір суми відшкодування не залежить від здійсненої виплати середнього заробітку особі за час вимушеного прогулу. В той же час, спір щодо одночасної виплати ОСОБА_1 як середнього заробітку за час вимушеного прогулу  так і допомоги по безробіттю може бути вирішений в іншому судовому провадженні. 
У зв`язку з цим колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги в зв`язку з її юридичною та фактичною необґрунтованістю та відсутністю фактів, які свідчать про те, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням судом норм права. Доводи апеляційної скарги не спростовують наведені висновки колегії суддів, у зв`язку з чим апеляційна скарга Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську не підлягає задоволенню з підстав, викладених вище, а оскаржуване рішення Господарського суду Донецької області від 02.02.2022 у справі № 905/2155/21 має бути залишене без змін.
Оскільки колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати понесені заявником апеляційної скарги, у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, відшкодуванню не підлягають в силу приписів   статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись статтями   13,   74,   76-79,   126,   129,   269, п.1, ч.1 ст.275,   276,   282,   284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Донецької області від 02.02.2022 у справі № 905/2155/21 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя                                                                    В.В. Россолов

Суддя                                                                                           В.С. Хачатрян  

Суддя                                                                                           І.А. Шутенко