УХВАЛА

13 липня 2023 року 
м. Київ

справа № 520/4791/22
адміністративне провадження № К/990/24359/23

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Мартинюк Н.М., перевіривши касаційну скаргу Головного управління Національної поліції в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2022 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 9 червня 2023 року у справі №520/4791/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, зобов`язання вчинити певні дії,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив суд:
- визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Харківській області від 9 травня 2022 року № 262 про застосування дисциплінарного стягнення до поліцейського ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 у вигляді звільнення з Національної поліції України;
- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Харківській області:
- поновити ОСОБА_1 на роботі в ГУНП в Харківській області на посаді старшого оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти особи ВКП ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області;
- виплатити на користь ОСОБА_1 середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу з 9 травня 2022 року до дати поновлення на роботі в ГУНП в Харківській області на посаді старшого оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти особи ВКП ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2022 року позов задоволено:
- скасовано наказ Головного управління Національної поліції у Харківській області від 9 травня 2022 року № 262 про застосування дисциплінарного стягнення до поліцейського ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 у вигляді звільнення з Національної поліції України;
- зобов`язано Головне управління Національної поліції в Харківській області поновити ОСОБА_1 на роботі в ГУНП в Харківській області на посаді старшого оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти особи ВКП ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області, нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу з 9 травня 2022 року до дати поновлення на роботі в ГУНП в Харківській області на посаді старшого оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти особи ВКП ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області.
Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 з 9 травня 2022 року на роботі в ГУНП в Харківській області на посаді старшого оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти особи ВКП ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області, нарахування та виплати на його користь середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу в межах стягнення за один місяць звернуто до негайного виконання.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 9 червня 2023 року рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2022 року по справі № 520/4791/22 змінено, викладено абзац четвертий резолютивної частини в наступній редакції:
Стягнути з Головного управління Національної поліції в Харківській області (ЄДРПОУ 40108599) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі: 111 548,34 грн (сто одинадцять тисяч п`ятсот сорок вісім гривень 34 коп.) за період з 10 вересня 2022 року до 18 жовтня 2022 року.
В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2022 року у справі № 520/4791/22 залишено без змін.
Не погоджуючись із цими судовими рішеннями, Головне управління Національної поліції в Харківській області звернулося з касаційною скаргою до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - "КАС України"), надіславши її 10 липня 2023 року через систему «Електронний суд».
У своїй касаційній скарзі скаржник просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2022 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 9 червня 2023 року у справі №520/4791/22.
Відповідно до частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Проаналізувавши доводи касаційної скарги й додані до неї матеріали, Суд дійшов висновку, що її належить повернути скаржнику з таких підстав.
Пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".
Отже, оскарження рішень судів у касаційному порядку можливе лише у випадках, якщо таке встановлено законом.
З 8 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року №460-IХ "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ", яким унесено зміни до розділу 3 Глави 2 "Касаційне провадження", зокрема, щодо визначення підстав касаційного оскарження судових рішень та порядку їхнього розгляду.
Так, згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Аналіз наведеного законодавства дозволяє дійти висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.
Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).
Системний аналіз наведених положень КАС України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення. 
Перевіркою змісту касаційної скарги встановлено, що відповідач, на виконання вимог статті 330 КАС України, як на підставу звернення до Суду посилається на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України й покликається на те, що судами попередніх інстанції під час прийняття оскаржуваних рішень не враховано позицію Верховного Суду під час розгляду аналогічних справ, викладену, зокрема в постановах від 9 вересня 2020 року у справі №815/2705/16, від 24 червня 2021 року у справі №826/7830/17 стосовно того, що судом в межах розгляду цієї справи не повинно досліджуватись питання наявності або відсутності вини в діях позивача щодо вчинення адміністративного правопорушення, а повинна надаватись правова оцінка обставинам наявності або відсутності вчинення ним дисциплінарного проступку. 
Водночас, суд касаційної інстанції звертає увагу скаржника, що обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі: 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; 2) постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; 3) висновок судів, який суперечить позиції Верховного Суду; 4) в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга).
Верховний Суд зазначає, що підстави касаційного оскарження викладаються в касаційній скарзі з вказівкою на конкретні висновки судів, рішення яких оскаржуються, із одночасним зазначенням положень (пункту, частини, статті) закону або іншого нормативно-правового акту, який застосований цими судами при прийнятті відповідного висновку.
Це дозволяє суду касаційної інстанції на виконання вимог статті 341 КАС України перевірити правильність застосування норм матеріального і процесуального права у конкретній справі.
Однак, в порушення вимог пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України, скаржник не вказує, які саме норми права судами попередніх інстанцій були застосовані без урахування таких висновків.
При цьому, під судовими рішеннями в подібних правовідносинах розуміються такі рішення, в яких аналогічними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, і, відповідно, має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.
Правовим висновком Верховного Суду є висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, сформульований внаслідок казуального тлумачення цієї норми при касаційному розгляді конкретної справи, та викладений у мотивувальній частині постанови Верховного Суду, прийнятої за наслідками такого розгляду.
Так, при встановленні доцільності посилання на постанову Верховного Суду на яку посилається скаржник у касаційній скарзі як підставу для перегляду оскаржуваного рішення за пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України, кожен правовий висновок Верховного Суду потребує оцінки на релевантність у двох аспектах: чи є правовідносини подібними та чи зберігає ця правова позиція юридичну силу до спірних правовідносин, зважаючи на редакцію відповідних законодавчих актів.
У такому випадку правовий висновок розглядається «не відірвано» від самого рішення, а через призму конкретних спірних правовідносин та відповідних застосовуваних редакцій нормативно-правових актів.
Дослідивши зміст постанов Верховного Суду від 9 вересня 2020 року у справі № 815/2705/16 та від 24 червня 2021 року у справі №826/7830/17 встановлено, що Суд не висловлював правових позицій, а направив ці справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції та суду першої інстанції через встановлення обставин, що мають істотне значення для цієї справи. Отже, остаточного рішення судом касаційної інстанції у наведених скаржником справах не приймалося.
Ураховуючи наведене, Суд уважає недоведеною наявність підстави касаційного оскарження, визначеної пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України.
Зазначене свідчить, що відповідач формально підійшов до питання належного оформлення касаційної скарги, зокрема, у частині зазначення підстав касаційного оскарження судових рішень з урахуванням вимог частини четвертої статті 328 КАС України.  
З урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 8 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.
Відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.
Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
При цьому, такий недолік касаційної скарги зумовлює її повернення одноособово суддею, без аналізу колегією суддів дотримання решти вимог, визначених статтею 330 КАС України.
Отже, касаційну скаргу Головного управління Національної поліції в Харківській області належить повернути як таку, що не містить підстав, визначених частиною четвертою статті 328 КАС України, для касаційного оскарження рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2022 року та постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 9 червня 2023 року у справі №520/4791/22.
На підставі наведеного та керуючись положеннями статей 328, 330, 332, 359 КАС України, Верховний Суд,
УХВАЛИВ:
1. Касаційну скаргу Головного управління Національної поліції в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2022 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 9 червня 2023 року у справі №520/4791/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, зобов`язання вчинити певні дії повернути особі, яка її подала.
2. Копію цієї ухвали надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 КАС України.
3. Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторного звернення до Верховного Суду.
4. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і не може бути оскаржена.

………………………….
Н.М. Мартинюк,
Суддя Верховного Суду