УХВАЛА

21 вересня 2023 року 
м. Київ 
справа № 120/10895/22
адміністративне провадження № К/990/31405/23  

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Дашутіна І. В., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 06 березня 2023 року у справі №120/10895/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності та скасування вимоги про сплату боргу,

у с т а н о в и в :
ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 06 березня 2023 року у справі №120/10895/22.
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Перевіривши матеріали касаційної скарги, суд дійшов висновку про необхідність її повернення з таких підстав.
Під час перевірки зазначеної касаційної скарги на предмет дотримання вимог статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у касаційній скарзі не викладені передбачені Кодексу адміністративного судочинства України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.
Верховний Суд зазначає, що перелік судових рішень, які підлягають касаційному оскарженню, визначений частинами першою-третьою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України: 
- відповідно до частини першої у касаційному порядку оскаржується рішення суду першої інстанції по суті позовних вимог після його перегляду в апеляційному порядку або постанови суду апеляційної інстанції щодо суті позовних вимог; 
- відповідно до частини другої - окремо визначені ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку
- відповідно до частини третьої - окремо визначені ухвали суду апеляційної інстанції.
Частиною четвертою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України для кожної із зазначеної вище груп судових рішень визначені відповідні підстави касаційного оскарження.
Так, підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (тобто, судових рішень по суті позовних вимог), є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті (тобто, для ухвал суду першої та апеляційної інстанції щодо процесуальних питань), є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Оскаржуваною ухвалою повернуто апеляційну скаргу на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 29 грудня 2022 року у справі №120/10895/22 особі, яка її подала.
Повертаючи апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції виходив з того, що позивачкою не усунуто недоліки апеляційної скарги щодо надання документа про сплату судового збору або надання належних і достатніх доказів, відповідно до яких суд міг би розглянути клопотання про звільнення від сплати судового збору. 
Апеляційний суд зазначив, що до клопотання про звільнення від сплати судового збору позивачка надала лише відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, але у спірному випадку така довідка не дозволяє належним чином оцінити майновий стан позивачки, позаяк вона постійно проживає в Португалії.
Суд звертає увагу позивачки, що за приписами частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Отже, підставами касаційного оскарження можуть бути помилки судів першої та (або) апеляційної інстанцій лише в питаннях права (застосування норм матеріального та дотримання норм процесуального права), але не в питаннях факту.
У свою чергу, порушення норм права може виявлятися у:
застосуванні норми, яку не належало застосовувати у відповідній ситуації;
незастосуванні норми, яку належало застосувати;
наданні застосованій нормі неправильного тлумачення.
Касаційна ж скарга в частині обґрунтувань вимог до суду касаційної інстанції наведеного не містить, а містить лише посилання на обставини розгляду цієї справи та коментарі автора щодо дій суддів попередніх інстанцій.
Разом з тим скаржник в касаційній скарзі не вказує, в чому полягає помилковість висновків суду апеляційної інстанції при оцінці обставин в частині відмови у звільнення від сплати судового збору та поверненні апеляційної скарги. Скаржник також не наводить обставин, які перешкоджали йому виконати вимоги ухвали про залишення апеляційної скарги без руху в частині надання документу про сплату судового збору або належних доказів на підтвердження підстав звільнення від спати судового збору у разі, якщо він дійсно мав таку можливість.
Фактично наведені скаржником доводи ґрунтуються на цитуванні норм законодавства, рішень Європейського суду з прав людини, що не є належним правовим обґрунтуванням підстави касаційного оскарження судових рішень, яка передбачена частиною четвертою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 
При цьому, посилаючись на висновки судів при розгляді клопотань про звільнення від сплати судового збору, де суди визнали достатнім подання на підтвердження скрутного майнового стану документів щодо відсутності отриманих в Україні доходів, позивачка залишила поза увагою те, що суд апеляційної інстанції зазначив, що у цьому випадку такі докази є недостатніми, оскільки позивачка постійно проживає за кордоном та факт відсутності доходів в Україні є логічним.
Крім того, касаційна скарга ОСОБА_1 вже подавалась, проте ухвалою Верховного Суду від 31 травня 2023 року її повернув як таку, що не містила підстав касаційного оскарження. 
Суд враховує, що обґрунтування касаційної скарги є ідентичним до попередньо поданої скарги, у якій формально було зазначено підставу для касаційного оскарження судових рішень.
Згідно з пунктом 4 частини другої статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
Суд звертає увагу скаржника, що підстави касаційного оскарження та доводи касаційної скарги мають бути викладені у взаємозв`язку з висновками та мотивами оскаржуваних рішень.
Проте жодних доводів стосовно суті оскаржуваної ухвали Сьомого апеляційного адміністративного суду від 06 березня 2023 року у справі №120/10895/22 не зазначається.
Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку. 
На підставі викладеного, керуючись статтями 248, 328, 332 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в :
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 06 березня 2023 року у справі №120/10895/22 - повернути скаржнику.
Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                                                                І. В. Дашутін