ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2023 року	Львів	Справа № 140/6075/23 пров. № А/857/12460/23	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого-судді                                     Курильця А.Р., 
суддів                                                           Затолочного В. С., Качмара В. Я.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 13 червня 2023 року в справі №140/6075/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, -

суддя в 1-й інстанції – Мачульський В. В.,
час ухвалення рішення – 13.06.2023 року,
місце ухвалення рішення – м.Луцьк,
дата складання повного тексту рішення – не зазначено,

                                                                  ВСТАНОВИВ:

У квітні 2023 року ОСОБА_1 (далі – позивач) звернувся в суд з адміністративним позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області (далі – УМВС України у Волинській області, відповідач) про визнання протиправними дій щодо відмови внесення до наказу про звільнення №1 о/с від 06.03.2023 відомостей про зарахування до вислуги років ОСОБА_1 час вимушеного прогулу з 06.11.2015 по день звільнення 06.03.2023 та відмови у виплаті грошового забезпечення за час вимушеного прогулу; зобов`язання зарахувати до трудового стажу час вимушеного прогулу з 06.11.2015 по день звільнення 06.03.2023 з обов`язковим внесенням відповідних записів до трудової книжки ОСОБА_1 ; нарахувати та виплатити належні ОСОБА_1 виплати з урахуванням вислуги років, посадових окладів згідно штатного розкладу та підвищення тарифних ставок відповідно актів законодавства, а також за рішеннями, передбаченим в колективних договорах (угодах) включаючи премії та інші виплати, індексації заробітної плати за наступні періоди: з 21.06.2019 по 03.09.2019, з 12.03.2019 по 24.02.2021, з 24.11.2021 по 06.03.2022.
Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 12.04.2023 відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії в частині позовних вимог про про визнання протиправними дій щодо відмови внесення до наказу про звільнення №1 о/с від 06.03.2023 відомостей про зарахування до вислуги років ОСОБА_1 час вимушеного прогулу з 06.11.2015 по 23.11.2021; зобов`язання зарахувати до трудового стажу час вимушеного прогулу з 06.11.2015 по 23.11.2021 з обов`язковим внесенням відповідних записів до трудової книжки ОСОБА_1 ; нарахувати та виплатити належні ОСОБА_1 виплати з урахуванням вислуги років, посадових окладів згідно штатного розкладу та підвищення тарифних ставок відповідно актів законодавства, а також за рішеннями, передбаченим в колективних договорах (угодах) включаючи премії та інші виплати, індексації заробітної плати за наступні періоди: з 21.06.2019 по 03.09.2019, з 12.03.2019 по 24.02.2021 (а.с.38-39).
Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 12.04.2023 в решті позовних вимог позовну заву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі; судовий розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) (а.с.40-41).
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 13 червня 2023 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.
Не погоджуючись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясуванням судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосуванням норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове про задоволення позову повністю.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що наказом відповідача від 25.02.2021 позивач поновлений на посаді інспектора патрульної служби групи патрульної служби Любомльського РВ УМВС України у Волинській області, відтак вважає, що знаходився у вимушеному прогулі, що фактично прирівнюється до проходження служби в органах внутрішніх справ, тому строк перебування у вимушеному прогулі з 24.11.2021 по день звільнення 06.03.2023 підлягає зарахуванню до вислуги років.
Колегія суддів вважає можливим розглянути дану справу в порядку письмового провадження відповідно до п.3 ч.1 ст. 311 КАС України.
Судом встановлено, що наказом УМВС України у Волинській області від 05.11.2015 № 322 о/с «По особовому складу» згідно із пунктами 10, 11 розділу ХІ Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (далі – Закон № 580-VIII) та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 № 114 (далі – Положення № 114), звільнено з 06.11.2015 у запас Збройних Сил (з постановкою на військовий облік) за пунктом  63 «з» (через скорочення штатів) прапорщика міліції ОСОБА_1 , інспектора патрульної служби групи патрульної служби Любомльського районного відділу. Вказаний наказ позивач оскаржив у судовому порядку.
Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 13.04.2016 у справі № 803/3850/15 (№ 876/730/16) за позовом ОСОБА_1 до УМВС України у Волинській області, Головного управління Національної поліції у Волинській області (далі – ГУ НП у Волинській області), Ліквідаційної комісії при УМВС України у Волинській області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, постанову Волинського окружного адміністративного суду від 28.12.2015 у справі № 803/3850/15 скасовано та прийнято нову постанову, якою позовні вимоги задоволено частково, визнано протиправним та скасовано наказ по УМВС України у Волинській області за № 322о/с від 05.11.2015 про звільнення прапорщика міліції ОСОБА_1 – інспектора патрульної служби Любомльського районного відділу з 06.11.2015, в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Згідно із наказом УМВС України у Волинській області від 30.05.2016 № 7 о/с «Про внесення змін до наказів УМВС України в області» було скасовано наказ УМВС України у Волинській області від 05.11.2015 № 322 о/с в частині звільнення позивача з органів внутрішніх справ через скорочення штатів, поновлено ОСОБА_1 на посаді інспектора патрульної служби групи патрульної служби Любомльського районного відділу з 06.11.2015 та згідно із пунктами 10, 11 розділу ХІ Закону № 580-VIII, відповідно до Положення № 114 звільнено у запас Збройних Сил (з постановкою на військовий облік) за пунктом 63 «з» (через скорочення штатів) прапорщика міліції ОСОБА_1 , інспектора патрульної служби групи патрульної служби Любомльського районного відділу з 06.11.2015.
Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 01.08.2016 (в апеляційному порядку оскаржена не була) у справі № 803/922/16 за позовом ОСОБА_1 до УМВС України у Волинській області, ГУ НП у Волинській області, ліквідаційної комісії УМВС України у Волинській області, Любомльського РВ УМВС України у Волинській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу адміністративний позов задоволено частково, визнано протиправним та скасовано наказ УМВС України у Волинській області від 30.05.2016 № 7 о/с «Про внесення змін до наказів УМВС України в області» в частині звільнення прапорщика міліції ОСОБА_1 , інспектора патрульної служби групи патрульної служби Любомльського районного відділу з 06.11.2015, поновлено ОСОБА_1 на посаді інспектора патрульної служби групи патрульної служби Любомльського районного відділу з 06.11.2015, в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Відповідно до наказу УМВС України у Волинській області від 16.09.2016 № 12 о/с «По особовому складу» скасовано наказ УМВС України у Волинській області від 30.05.2016 № 7 о/с в частині звільнення позивача з органів внутрішніх справ через скорочення штатів, поновлено ОСОБА_1 на посаді інспектора патрульної служби групи патрульної служби Любомльського районного відділу з 06.11.2015 та згідно із пунктами 10, 11 розділу ХІ Закону № 580-VIII, відповідно до Положення № 114 звільнено у запас Збройних Сил (з постановкою на військовий облік) за пунктом 63 «з» (через скорочення штатів) прапорщика міліції ОСОБА_1 , інспектора патрульної служби групи патрульної служби Любомльського районного відділу з 06.11.2015.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 06.06.2019 у справі № 803/1508/16 (в апеляційному порядку не переглядалося) за позовом ОСОБА_1 до УМВС України у Волинській області, Ліквідаційної комісії УМВС України у Волинській області, ГУ НП у Волинській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу позовні вимоги задоволено частково, визнано протиправним та скасовано наказ УМВС України у Волинській області від 16.09.2016 № 12 о/с «По особовому складу» в частині звільнення прапорщика міліції ОСОБА_1 , інспектора патрульної служби групи патрульної служби Любомльського районного відділу з 06.11.2015, поновлено ОСОБА_1 на посаді інспектора патрульної служби групи патрульної служби Любомльського районного відділу з 06.11.2015, стягнуто з УМВС України у Волинській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 06.11.2015 по 06.06.2019 в сумі 88957,08 грн, в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Наказом голови ліквідаційної комісії УМВС України у Волинській області № 1 о/с від 21.06.2019 «По особовому складу» скасовано наказ УМВС України у Волинській області № 12 о/с від 16.09.2016 в частині звільнення прапорщика міліції ОСОБА_1 , поновлено на посаді інспектора патрульної служби групи патрульної служби Любомльського районного відділу із 06.11.2015 прапорщика міліції ОСОБА_1 .
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 17.12.2019 у справі № 140/2988/19 (в апеляційному порядку не переглядалося) за позовом ОСОБА_1 до УМВС України у Волинській області, Ліквідаційної комісії УМВС України у Волинській області, ГУ НП у Волинській області про визнання протиправним наказу, зобов`язання вчинити дії, поновлення на посаді, стягнення коштів позов задоволено частково, визнано протиправним та скасовано наказ УМВС у Волинській області № 2 о/с «По особовому складу» від 02.09.2019 в частині звільнення прапорщика міліції ОСОБА_1 , інспектора патрульної служби групи патрульної служби Любомльського районного відділу із 03.09.2019, поновлено ОСОБА_1 на посаді інспектора патрульної служби групи патрульної служби Любомльського РВ УМВС України у Волинській області із 04.09.2019, стягнуто із УМВС України у Волинській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу із 04.09.2019 по 17.12.2019 у сумі 6877,58 грн, у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Зазначене рішення суду виконане у спосіб прийняття наказу УМВС України у Волинській області від 21.06.2019 № 1 о/с, яким: скасовано наказ УМВС в області від 16.09.2016 № 12 о/с в частині звільнення з органів внутрішніх справ за пунктом 63 «з» (через скорочення штатів) Положення № 114 інспектора патрульної служби групи патрульної служби Любомльського районного відділу прапорщика міліції Строкалюка І.З., поновлено позивача на посаді інспектора патрульної служби групи патрульної служби Любомльського районного відділу.
В подальшому, наказом голови Ліквідаційної комісії УМВС України у Волинській області від 02.09.2019 № 2 о/с «По особовому складу» прапорщика міліції ОСОБА_1 , інспектора патрульної служби групи патрульної служби Любомльського районного відділу звільнено за пунктом 63 «з» (через скорочення штатів) із 03.09.2019, та вказаний наказ також було оскаржено в судовому порядку.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 28.05.2021 у справі № 140/2651/21 за позовом ОСОБА_1 до УМВС України у Волинській області, ГУ НП у Волинській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та зобов`язання вчинити дії в задоволенні позову відмовлено.
Разом з тим, постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20.10.2021 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Волинського окружного адміністративного суду від 28.05.2021 у справі №140/2651/21 скасовано та прийнято нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задоволено частково, визнано протиправним та скасовано наказ УМВС України у Волинській області від 24.02.2021 № 3 o/c в частині повторного звільнення прапорщика міліції ОСОБА_1 з посади інспектора патрульної служби групи патрульної служби Любомльського районного відділу відповідно до пункту 63 «з» Положення № 114 з 24.02.2021, поновлено ОСОБА_1 на посаді інспектора патрульної служби групи патрульної служби Любомльського РВ УМВС України у Волинській області із 25.02.2021, в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Наказом УМВС України у Волинській області від 24.11.2021 № 7 о/с «По особовому складу», на виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20.10.2021 у справі № 140/2651/21, поновлено прапорщика міліції ОСОБА_1 на посаді інспектора патрульної служби групи патрульної служби Любомльського районного відділу, з 25.02.2021, про що позивача повідомлено листом від 26.11.2021 № 3/3-4836 (вручено позивачу 29.11.2021), яким також запропоновано ОСОБА_2 .З прибути до ліквідаційної комісії УМВС України у Волинській області для ознайомлення з наказом про поновлення та проведення заходів з попередження про наступне вивільнення через скорочення штатів. 
Дані фактичні обставини підтвердженні рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 12.12.2022 у справі № 140/5560/22, яке набрало законної сили, а відтак в силу вимог частини четвертої статті 78 КАС України не доказуються при розгляді даної справи.
Так, рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2022 року у справі № 140/5560/22, залишеного без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08.03.2023 позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправними дії - відповідача УМВС України у Волинській області щодо відмови у зарахуванні до вислуги років позивача ОСОБА_1 період вимушеного прогулу з 06 листопада 2015 року по 23 листопада 2021 року та зобов`язано відповідача зарахувати до вислуги років ОСОБА_1 період вимушеного прогулу з 06 листопада 2015 року по 23 листопада 2021 року (а.с.20-25).
11.03.2023 позивач звернувся до голови ліквідаційної комісії УМВС України у Волинській області із заявою про надання завіреної копії наказу УМВС України у Волинській області щодо звільнення з ОВС з 06.03.2023 з урахуванням вислуги років і страхового стажу згідно рішення Волинського окружного адміністративного суду від 12.12.2022 у справі № 140/5560/22, а також просив вирішити питання про виплати при звільненні вихідної допомоги та надання щорічної відпустки, у відповідності до ст. 24 Закону України «Про відпустки», за якою у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної відпустки (а.с.31).
Листом від 15.03.2023 вих. 3/3-754, ліквідаційна комісія УМВС України у Волинській області повідомила позивача, що на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 12.12.2022 у справі № 140/5560/22 до вислуги років зараховано період вимушеного прогулу з 06.11.2015 по 23.11.2021 про що зазначено в наказі УМВС України у Волинській області від 14.03.2023 року № 2 о/с., відтак вислуга років станом на 23.11.2021 складає в календарному обчисленні 24 роки 08 місяців 22 дні (а.с.34-35).
Отже, з матеріалів справи слідує, що спір між сторонами виник у зв`язку із не  зарахуванням до вислуги років часу вимушеного прогулу за період з 24.11.2021 по 06.03.2023, а також щодо нездійснення відповідачем перерахунку належних виплат.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Згідно із частиною першою статті 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XII (далі Закон № 2262-XII) особи з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції та на службі на посадах начальницького складу в Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Бюро економічної безпеки України, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.
Пунктом «б» статті 1-2 Закону №2262-XII передбачено, що право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби (крім випадків призначення пенсії в разі втрати годувальника дружині (чоловіку) з урахуванням вимог частини п`ятої статті 30 цього Закону, яка призначається незалежно від звільнення зі служби): особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, співробітники Служби судової охорони, особи начальницького складу податкової міліції, особи, які мають спеціальні звання Бюро економічної безпеки України, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.
Відповідно до пункту «а» частини першої статті 12 Закону №2262-XII пенсія за вислугу років призначається: особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж», «з» статті 1-2цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби: з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.
Згідно з пунктом «б» частини першої статті 17 Закону №2262-XII особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «з» статті 1-2 цього Закону, які мають право на пенсію за цим Законом, до вислуги років для призначення пенсії зараховуються: служба в органах внутрішніх справ, поліції, Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України, Державній кримінально-виконавчій службі України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду.
За приписами частини четвертої статті 17 Закону №2262-XII при призначенні пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, враховуються тільки повні роки вислуги років або страхового стажу без округлення фактичного розміру вислуги років чи страхового стажу в бік збільшення.
Порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України (стаття 17-1 Закону №2262-XII).
Абзацом третім пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб» від 17.07.1992 № 393 (далі Постанова № 393) установлено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж» і «з» статті 1-2такого Закону, до вислуги років зараховуються: служба в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, органах і підрозділах цивільного захисту, Державній кримінально-виконавчій службі, податковій міліції на посадах начальницького і рядового складу, в Службі судової охорони на посадах молодшого, середнього і вищого складу, в Національному антикорупційному бюро, Бюро економічної безпеки на посадах начальницького складу з дня призначення на відповідну посаду.
Отже, особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону №2262-XII, до вислуги років для призначення пенсії зараховується служба в органах внутрішніх справ, для призначення пенсії особи, які мають право на пенсійне забезпечення згідно із вказаним Законом, подають заяву та необхідні документи до уповноважених структурних підрозділів, а підрозділи персоналу (кадрового забезпечення) обчислюють вислугу років та за потреби страховий стаж особи, яка набула право на пенсію, оформлюють розрахунок вислуги років для призначення пенсії.
Як встановлено судом наказом від 24.11.2021 № 7 о/с «По особовому складу», на виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20.10.2021 у справі № 140/2651/21, позивач поновлений на посаді інспектора патрульної служби Любомльського районного відділу з 25.02.2021.
Суд зауважує, що визнання незаконним звільнення та поновлення на посаді означає поновлення у всіх порушених раніше правах, а також те, що у період вимушеного прогулу особа вважається такою, що проходила службу в органах внутрішніх справ, відтак відповідний період має зараховуватися до вислуги років, адже це є однією з гарантій відновлення порушених незаконним звільненням прав працівника.
Як слідує з наказу УМВС України у Волинській області від 14.03.2023 року № 2 о/с., на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 12.12.2022 у справі № 140/5560/22 ОСОБА_1 зараховано до вислуги років період вимушеного прогулу з 06.11.2015 по 23.11.2021. 
В подальшому, наказом УМВС України у Волинській області від 06.03.2023 №1 о/с «По особовому складу» ОСОБА_1 звільнений в запас за п.63 «з» (через скорочення штатів). Даний наказ не оскаржений позивачем в судовому порядку, а відтак на час розгляду даної справи є чинним.
На підставі встановленого, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що ОСОБА_1 у період з 24.11.2021 по 06.03.2023 проходив службу в органах внутрішніх справ, а відтак даний період не є часом вимушеного прогулу, як про це хибно твердить скаржник.
Апелянт стверджує, що період його служби в органах внутрішніх справ з 24.11.2021 по 06.03.2023 не зарахований до вислуги роки, водночас колегія суддів зазначає, що такі твердження не підтверджуються матеріалами справи.
Так, в наказі УМВС України у Волинській області від 06.03.2023 №1 о/с «По особовому складу» зазначено, що вислуга років старшого прапорщика міліції ОСОБА_1 на день звільнення, а саме станом на 06 листопада 2015 року становить в календарному обчисленні 18 років 08 місяців 06 днів.
В даному контексті слід зазначити, що зазначений наказ не оспорюється позивачем ні в частині підстави, ні дати звільнення, при цьому суд апеляційної інстанції позбавлений процесуальної можливості розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції (ч.5 ст.308 КАС України).
Такий розрахунок (18 років 08 місяців 06 днів) станом на 06 листопада 2015 року узгоджується зокрема із обставинами, встановленими судовим рішенням, яке набрало законної сили.
Так, рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2022 року в справа № 140/5560/22, яке набрало законної сили 08 березня 2023, встановлено зокрема, що вислуга років позивача ( ОСОБА_1 ) станом на 06.11.2015 становить в календарному обчисленні 18 років 08 місяців та 06 днів, що підтверджується листом ліквідаційної комісії УМВС України у Волинській області від 25.03.2021 № 1020/102/12/01/3-2021.
При цьому судовим розглядом не встановлено, що період з 24.11.2021 по 06.03.2023 не зарахований до вислуги років позивача. Матеріали справи не містять розрахунку стажу позивача станом на 06 березня 2023 року і який б свідчив про незарахування спірного періоду до календарної вислуги років.
Дослідивши обставини справи у відповідності до наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що позовні вимоги в частині визнання протиправними дій щодо відмови внесення до наказу про звільнення №1 о/с від 06.03.2023 відомостей про зарахування до вислуги років ОСОБА_1 час вимушеного прогулу з 24.11.2021 по день звільнення 06.03.2023 до задоволення не підгягають.
Крім того, як правильно зазначив суд першої інстанції, у матеріалах справи відсутні докази того, що у період з 24.11.2021 по 06.03.2023 позивачу здійснювалося нарахування та виплата грошового забезпечення та/чи її виплата в неналежному розмірі, та враховуючи те, що позивач із відповідним рапортом щодо виплати йому грошового забезпечення не звертався, тому окружний суд дійшов висновку, що позовні вимоги у частині зобов`язання здійснити перерахунок з 24.11.2021 по 06.03.2023 заявлені передчасно, проте у випадку незгоди із розміром нарахованого та виплаченого грошового забезпечення або ж відмови у такій виплаті за відповідним рапортом, у позивача виникнуть правові та фактичні підстави для звернення до суду захистом порушеного права на отримання грошового забезпечення у належному розмірі.
На підставі встановленого, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог щодо зобов`язання відповідача перерахувати належні виплати з урахуванням вислуги років, посадових окладів згідно штатного розкладу та підвищення тарифних ставок відповідно актів законодавства, а також за рішеннями, передбаченими в колективних договорах (угодах), включаючи премії та інші виплати, індексація заробітної плати за період з 24.22.2021 до дня звільнення 06.03.2023.
Решта доводів та заперечень учасників справи, висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду -  без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.
Враховуючи наведене вище, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Керуючись ст.ст.308,315,316,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

                                                   ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 13 червня 2023 року в справі №140/6075/23 – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду лише з підстав, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	А. Р. Курилець 	
судді	 	В. С. Затолочний 	
 	 	В. Я. Качмар  	
Повне судове рішення складено 20 вересня 2023 року.