Ухвала
05 вересня 2023 року
м. Київ 
справа № 686/12449/19 
провадження № 61-13086ск23
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коломієць Г. В. розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 березня 2023 року, додаткове рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 квітня 2023 року, постанову Хмельницького апеляційного суду від 31 липня 2023 року та додаткову постанову Хмельницького апеляційного суду від 21 серпня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Хмельницької районної державної адміністрації, ОСОБА_2 , Департаменту природних ресурсів та екології Хмельницької обласної державної адміністрації, Хмельницької обласної державної адміністрації, товариства 
з обмеженою відповідальністю «Острів Риба», треті особа: ОСОБА_3 , яка є правонаступником ОСОБА_4 , Розсошанської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області, про визнання права оренди, визнання недійсними додаткових угод до договору оренди земельної ділянки та договору оренди земельної ділянки, скасування розпорядження,
ВСТАНОВИВ:
У травні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом до Хмельницької районної державної адміністрації (далі - Хмельницька РДА), ОСОБА_2 , Департаменту природних ресурсів та екології Хмельницької обласної державної адміністрації (далі - Департамент природних ресурсів та екології Хмельницької ОДА), Хмельницької обласної державної адміністрації (далі - Хмельницька ОДА), товариства з обмеженою відповідальністю «Острів Риба» (далі - ТОВ «Острів Риба»), треті особа: ОСОБА_3 , яка є правонаступником 
ОСОБА_4 , Розсошанської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області (далі - Розсошанська сільська рада), в якому, після уточнення позовних вимог, просила суд: 
- визнати за нею право оренди земельної ділянки водного фонду площею 13,09 га кадастровий номер № 6825087300:04:004:0165, що знаходиться за межами с. Ружичанка, Хмельницького району, Хмельницької області 
у порядку спадкування за законом після померлого ОСОБА_5 , яка перебувала в його користуванні та володінні на підставі договору оренди земельної ділянки № 158а від 11 серпня 2005 року, відповідно до прийнятої нею частки у спадщині; 
- визнати недійсною додаткову угоду № 187 до договору оренди земельної ділянки № 158а від 11 серпня 2005 року, укладену 24 липня 2014 року між орендодавцем Хмельницькою РДА в особі голови Дмитришина Р. А. та орендарем ОСОБА_2 , зареєстровану у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 07 квітня 2015 року за № 9399872 та застосувати наслідки недійсності правочину; 
- скасувати розпорядження голови Хмельницької ОДА № 392/2019-р. 
від 10 червня 2019 року «Про передачу водного об`єкту ТОВ «Острів Риба»; 
- визнати недійсною Додаткову угоду від 21 червня 2019 року «Про розірвання Договору оренди земельної ділянки» від 11 серпня 2005 року 
№ 158а та додаткової угоди від 24 липня 2014 року № 187 до Договору оренди земельної ділянки від 11 серпня 2005 року № 158 «а»; 
- визнати недійсним Договір оренди земельної ділянки від 16 вересня 2019 року № 75/17, укладений між Хмельницькою ОДА та ТОВ «Острів Риба», індексний номер: 489147670 від 30 вересня 2019 року, кадастровий номер 6825087300:04:004:0165.
 
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області 
від 21 березня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Хмельницької РДА, ОСОБА_2 , Департаменту природних ресурсів та екології Хмельницької ОДА, Хмельницької ОДА, ТОВ «Острів Риба», треті особа: ОСОБА_3 , яка є правонаступником ОСОБА_4 , Розсошанської сільської ради, про визнання права оренди, визнання недійсними додаткових угод до договору оренди земельної ділянки та договору оренди земельної ділянки, скасування розпорядження відмовлено.
 
Додатковим рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 квітня 2023 року заяву представника ТОВ «Острів Риба» про ухвалення додаткового рішення задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Острів Риба» витрати на правову допомогу в сумі 8 000,00 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 1 536,80 грн.
 
Постановою Хмельницького апеляційного суду від 31 липня 2023 року апеляційні скарги ОСОБА_1 залишено без задоволення.
Рішення Хмельницького міськрайонного суду від 21 березня 2023 року та додаткове рішення Хмельницького міськрайонного суду від 17 квітня 
2023 року залишено без змін.
 
Додатковою постановою Хмельницького апеляційного суду від 21 серпня 2023 року заяву ТОВ «Острів риба» про ухвалення додаткового рішення задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Острів риба» 7 000,00 грн витрат на оплату професійної правничої допомоги.
 
30 серпня 2023 року  ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 березня 2023 року, додаткове рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 квітня 2023 року, постанову Хмельницького апеляційного суду від 31 липня 2023 року та додаткову постанову Хмельницького апеляційного суду від 21 серпня 2023 року (надійшла до суду 04 вересня 2023 року), в якій, посилаючись на порушення судами попередніх інстанції норм матеріального та процесуального права, просила скасувати оскаржувані судові рішення, ухвалити нове про задоволення позовних вимог. 
Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження 
з огляду на наступне.
Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення 
від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що                    у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права 
у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
Касаційна скарга  ОСОБА_1 не відповідає зазначеним вище вимогам закону. 
У касаційній скарзі заявник посилається, як на підставу касаційного провадження, на пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України, та зазначає, що відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
Верховний Суд звертає увагу заявника на те, що посилання на пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України, як на підставу касаційного оскарження, не може бути прийняте касаційним судом, оскільки воно 
є загальним та не відповідає вимогам, викладеним у ЦПК України.
Зокрема, заявник не вказує, щодо питання застосування якої саме норми права та у яких саме подібних правовідносинах, на думку заявника, відсутній висновок Верховного Суду.
За таких обставин, відповідно до вимог частини другої, четвертої статті 392 ЦПК України, заявнику необхідно надати суду уточнену редакцію касаційної скарги з посиланням на підставу (підстави) касаційного оскарження, передбачену (передбачені) частиною другою статті 389 ЦПК України та надіслати копії уточненої редакції касаційної скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи. 
Також подана касаційна скарга не може бути прийнята судом касаційної інстанції до розгляду та вирішення питання про відкриття касаційного провадження, оскільки у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі.
У касаційній скарзі заявник заявила клопотання про звільнення її від сплати судового збору у зв`язку з важким матеріальним становищем.
На підтвердження клопотання надала довідку про отримання соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям.
Згідно із частинами першою та третьою статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення 
у справі. 
З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх оплати.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами 
є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній 
у частині першій цієї статті.
Таким чином, для вирішення клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати суд має встановити майновий стан сторони.
Згідно із статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог.
Вирішуючи клопотання про звільнення від сплати судового збору, Верховний Суд урахував, що зазначені заявником обставини не 
є безумовними підставами для звільнення від сплати судового збору або відстрочення його сплати, оскільки заявником не надано суду касаційної інстанції доказів на підтвердження реального майнового стану (дані про доходи за попередній календарний рік (2022), наявність рухомого 
і нерухомого майна, рахунків у банківських установах, тощо), який перешкоджає заявникові виконати вимоги законодавства щодо оплати поданої касаційної скарги судовим збором.
Таким чином, у задоволенні клопотання заявника про звільнення від сплати судового збору необхідно відмовити.
Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України від 08 липня 2011 року «Про судовий збір», який набрав чинності 01 листопада 2011 року. При цьому з 15 грудня 2017 року набули чинності зміни до вказаного Закону України щодо сплати судового збору на підставі Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII.
Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
ОСОБА_1  звернулася до суду з позовом у травня 2019 року та заявляла п`ять позовних вимог немайнового характеру.
Станом на 01 січня 2019 року прожитковий мінімум для працездатних осіб був встановлений у розмірі 1 921,00 грн (0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 768,40 грн).
Відповідно до підпункту 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що за подання до суду касаційної скарги на рішення суду; заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.
Отже, ОСОБА_1 необхідно сплатити судовий збір у розмірі 7 684,00 грн ((768,40*5)*200%= 7 684,00 грн).
Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102, код ЄДРПОУ: 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, номер рахунку отримувача (стандарт ІВАN): UA288999980313151207000026007, ККДБ: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055»).
Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату, або надати належним чином обґрунтоване клопотання про звільнення від сплати судового збору, підтверджене належними доказами. 
Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
 
Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення недоліків.
 
Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги відмовити.
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 березня 2023 року, додаткове рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 квітня 2023 року, постанову Хмельницького апеляційного суду від 31 липня 2023 року та додаткову постанову Хмельницького апеляційного суду від 21 серпня 2023 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                                  Г. В. Коломієць