Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2023 року                                                         м. Рівне

Суддя Рівненського апеляційного суду - Полюхович О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Костопільського районного суду Рівненської області від 14 квітня 2023 року, -
ВСТАНОВИВ:

Постановою Костопільського районного суду Рівненської області від 14 квітня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
З матеріалів провадження слідує, що ОСОБА_1 17.04.2022 року о 22 год. 10 хв. керував транспортним засобом BMW 535, номерний знак НОМЕР_1 , на а/д с. Злазне - с. Ставок Рівненського району Рівненської області в стані алкогольного сп`яніння, огляд проводився на місці зупинки т.з. за допомогою приладу Drager Alcotest 6810, результат якого склав 0,42 ‰, чим ОСОБА_1 порушив п.2.9-а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП. 
В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Вказує, що до матеріалів справи не долучено жодних належних і допустимих доказів вчинення ним правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Зазначає, що факт його відмови від проходження медичного огляду не засвідчений свідками, які при проведенні такого огляду взагалі були відсутні, а поля з даними про свідків у протоколі не заповнені, що суперечать Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння. Доводить, що наданий суду відеозапис не містить електронного цифрового підпису, походження якого не вказано в матеріалах справи, та не є допустимими доказами в розумінні ст.74 КАС України. 
Також просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду.
Відповідно до ст.258 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.
Постанова відносно ОСОБА_1 винесена 14 квітня 2023 року (а.с.22).
Копію постанови суду ОСОБА_1 отримав 25 липня 2023 року, що підтверджується трек-номером відправлення Укрпошти (а.с.34).
Апеляційна скарга подана 03 серпня 2023 року (а.с.29).
Оскільки строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин, то цей строк слід поновити.
До початку апеляційного розгляду від ОСОБА_1 надійшла заява про відкладення судового засідання у зв`язку з хворобою. Розгляд даної апеляційної скарги вже відкладався з 21.08.2023 року за аналогічною заявою. Однак жодних доказів на підтвердження свої хвороби чи проходження лікування останній не надав, у зв`язку з чим апеляційний суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 ..
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та постанову суду в межах доводів апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав. 
Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно з вимогами ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Водночас, положеннями ст.252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
При прийняті постанови щодо ОСОБА_1 судом першої інстанції вказані вимоги закону було дотримано.
Висновки суду про доведеність вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення ґрунтуються на сукупності зібраних в справі та досліджених в судовому засіданні достатніх та достовірних доказах, яким дана правильна юридична оцінка.
Факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння при встановлених судом обставинах підтверджуються даними протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.2), актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.4), результатом тестування за допомогою газоаналізатора «Drager Alcotest 6810», відеоматеріалами з нагрудних камер працівників поліції, якими зафіксовано проходження огляду та його результат.
Так, згідно з даними газоаналізатору «Drager ALCOTESTER 6810» протестовано ОСОБА_1 - результат тесту склав 0,42 проміле (а.с.6), що свідчить про те, що своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 "а" ПДР України, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Доводи апелянта щодо відсутності свідків при проходженні огляду спростовуються протоколом про адміністративне правопорушення, актом огляду на стан сп`яніння та записами нагрудних відеокамер поліцейських, згідно яких при проходженні огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння були присутні два свідки: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ..
Посилання ОСОБА_1 на відсутність в протоколі чи матеріалах справи інформації про походження долученого відеозапису та пристрій, на який він здійснювався, не заслуговують на увагу, оскільки згідно зі ст.34 Закону України «Про національну поліцію», поліція, серед іншого, може застосовувати такі превентивні заходи, як використання технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.
Окрім того, згідно зі ст.40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні.
Згідно з наказом № 1026, під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі на грудях так, щоб не створювати перешкод діям поліцейського. У випадках, пов`язаних з необхідністю якісної фіксації подій, поліцейські можуть тримати портативний відеореєстратор у руках. Дозволяється закріплення портативного відеореєстратора на екіпіруванні (шоломі) або зброї, якщо їх конструкцією передбачені відповідні кріплення.
Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.
Тобто, зі вказаних вище положень не вбачається, що долучений відеозапис та пристрій, на який він записувався, повинен бути підтверджений та містити електронний цифровий підпис.
На спростування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 про відсутність у справі належних та допустимих доказів, а також недоведеність його винуватості у керуванні автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, апеляційний суд відмічає наступне.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди.
Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Таким чином, наявні в матеріалах справи докази та протокол про адміністративне правопорушення узгоджуються між собою, є достатньою доказовою базою для належної фіксації порушення п.2.9.а ПДР України, а тому є допустимими і належними.
Судом апеляційної інстанції були перевірені доводи апеляційної скарги щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення і визнані такими, що не знайшли свого фактичного підтвердження.
Адміністративне стягнення щодо ОСОБА_1 накладено судом першої інстанції у відповідності до вимог ст.33 КУпАП з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, його особи, ступеня вини та в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як ОСОБА_1 , так і іншими особами.
Крім того, з апеляційної скарги вбачається, що апелянт обґрунтовує свої вимоги з посиланням на практику суду з адміністративного судочинства, а саме постанови Верховного Суду та статей КАС, проте, положення КАС України застосовуються при вирішенні спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. КАС України не регулює провадження у справах про адміністративні правопорушення, які регулюються КУпАП.
Враховуючи наведене, приходжу до висновку, що постанова судді є законною та обґрунтованою, відсутні підстави для закриття провадження по справі, в зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову місцевого суду - без змін.

Керуючись ст.6 ЄКПЛ, ст.294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Костопільського районного суду Рівненської області від 14 квітня 2023 року.
Постанову Костопільського районного суду Рівненської області від 14 квітня 2023 року відносно ОСОБА_1 залишити без зміни, а його апеляційну скаргу - без задоволення.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського апеляційного суду                         О.І. Полюхович