ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5966/23 Справа № 213/2891/22 	  	Суддя у 1-й інстанції - Мазуренко В.В. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2023 року                                                                 м.Кривий Ріг
справа № 213/2891/22
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Остапенко В.О.,
суддів Бондар Я.М., Зубакової В.П.
сторони:
позивач Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль»
відповідач ОСОБА_1 
розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Кривому Розі, у порядку ч.13 ст. 7, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» на рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 березня 2023 року, яке ухвалено суддею Мазуренко В.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 09 березня 2023 року, 

УСТАНОВИВ:

В липні 2021 року Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» звернулося до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.
В обґрунтування позову позивачем зазначено, що АТ «Криворізька теплоцентраль», за специфікою своєї виробничої діяльності, здійснює постачання теплової енергії для потреби опалення і гарячого водопостачання населенню, яке зобов`язане здійснювати оплату за отримані послуги відповідно до встановлених тарифів. 
На виконання своїх зобов`язань АТ «Криворізька теплоцентраль» надавало послуги з централізованого опалення за адресою: АДРЕСА_1 , де споживачем таких послуг є  ОСОБА_1 . 
У зв`язку з неналежним виконанням споживачами своїх зобов`язань, за період з 01 листопада 2017 року по 31 жовтня 2022 року утворилась заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги з централізованого опалення в розмірі 26 227 грн. 14 коп., заборгованість по оплаті за абонентське обслуговування в розмірі 69 грн. 15 коп., на які позивачем нараховано збитки в порядку ст.625 ЦК України, а саме інфляційні втрати – 1 839 грн. 65 коп., 3% річних – 316 грн. 99 коп. 
Оскільки відповідач добровільно заборгованість не сплачує позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по оплаті за надані житлово-комунальні послуги з централізованого опалення за адресою: АДРЕСА_1 за період з 01 листопада 2017 року по 31 жовтня 2022 року в розмірі 26 227 грн. 14 коп., заборгованість по оплаті за абонентське обслуговування в розмірі 69 грн. 15 коп., на які позивачем нараховано збитки в порядку ст.625 ЦК України, а саме інфляційні втрати – 1 839 грн. 65 коп., 3% річних – 316 грн. 99 коп., та стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 2 481 грн. 
Рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 березня 2023 року позов задоволено частково. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Криворізька теплоцентраль» заборгованість за послугу з постачання теплової енергії (централізованого опалення), яка виникла за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01 листопада 2019 року по 31 жовтня 2022 року в розмірі 19 065,99 грн, заборгованість по платі за абонентське обслуговування в розмірі 69,15 грн., інфляційні втрати у розмірі 568,73 грн., 3 % річних у розмірі 262,26 грн., а всього стягнуто 19 966 гривень 13 коп.
В решті позову відмовлено.
Стягнуто з   ОСОБА_1 на користь АТ «Криворізька теплоцентраль» судовий збір в сумі 1705 грн.
В апеляційній скарзі позивач ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення по справі задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі посилаючись на те, що судом першої інстанції безпідставно застосовано до спірних правовідносин наслідки спливу строків позовної давності, оскільки відповідач по справі здійснював періодичні платежі, спрямовані на погашення заборгованості на надані позивачем послуги навіть в той період, коли плата за послугу не нараховувалась.
Відзив на апеляційну скаргу не подано. 
Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Як установлено судом та убачається із матеріалів справи, відповідач  ОСОБА_1  зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що перебуває на обслуговуванні у Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль», на який відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 на послуги централізованого опалення (а.с.6).
За період з 01 листопада 2017 року по 31 жовтня 2022 року АТ «Криворізька теплоцентраль» за житлово-комунальні послуги з централізованого опалення за особовим рахунком № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 , опалювальної площі 45,8 м. кв., де зареєстрована 1 особа, нараховано загальну суму боргу 26 227,14 грн. (а.с.7).
Звертаючись до суду з даним позовом позивач зазначив, що відповідач вчасно оплату за надані послуги не здійснював, внаслідок чого, за період з 01 листопада 2017 року по 31 жовтня 2022 року, утворилась заборгованість в розмірі 26 227,14 грн., заборгованість по платі за абонентське обслуговування в розмірі 69,15 грн., на яку позивачем нараховано збитки в порядку ст. 625 ЦК України, а саме - інфляційні втрати у розмірі 568,73 грн, 3 % річних у розмірі 262,26 грн.
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог позивача, суд першої інстанції виходив з наявності правових підстав для часткового задоволення позовних вимог позивача та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по оплаті за надані житлово-комунальні послуги з централізованого опалення за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01 листопада 2019 року по 31 жовтня 2022 року в розмірі 19 065,99 грн., заборгованості по платі за абонентське обслуговування в розмірі 69,15 грн., інфляційних втрат у розмірі 568,73 грн. та 3 % річних у розмірі 262,26 грн., що разом становить 19 966 гривень 13 коп.,в межах строків позовної давності.
Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до положень статті 68 ЖК України, наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.
Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» по специфіці своєї виробничої діяльності здійснює постачання теплової енергії для потреби опалення і гарячого водопостачання населенню, яке відповідно зі ст. 67, 68, 162 Житлового Кодексу України зобов`язане робити оплату за отриману теплову енергію, згідно особового рахунка і встановлених тарифів.
Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».
Відповідно до ст.ст.4,6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», суб`єктами правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: орган державної влади та органи місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг; учасники - споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг. Виконавцями комунальних послуг з постачання теплової енергії є теплопостачальна організація.
Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що житлово-комунальні послуги – це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.
Згідно зі ст.5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) житлові – послуги з управління багатоквартирним будинком, яка включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема, прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньо будинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги – послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.
Пунктом 1 ч.1 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Водночас, відповідно до п.5 ч.2 ст.7 цього Закону такому праву прямо відповідає обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Таким чином, згідно із зазначеними нормами споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Водночас, відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Так, згідно із ч.1 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
За змістом ч.1 ст.901, ч.1 ст.903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.
Таким чином, правовідношення, у якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто у якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.
Як вбачається із матеріалів справи, на підставі рішення виконавчого комітету Криворізької міської ради від 12.10.2011 року № 343 та згідно листа Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 25.07.2013 року № 01/25-0940 щодо надання погодження на передачу теплових мереж та ТРП) державному підприємству «Криворізька теплоцентраль», яке перетворено на АТ «Криворізька теплоцентраль» доручено прийняти функцію забезпечення тепловою енергією споживачів міста у Жовтневому, Саксаганському, Довгинцівському та Інгулецькому районах міста (а.с.50).
Отже, надання житлово-комунальних послуг з централізованого опалення відповідачам за адресою: АДРЕСА_1 здійснювалось АТ «Криворізька теплоцентраль».
Відповідач є споживачем послуг, однак оплату за отримані послуги належним чином не здійснював, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка відповідно до розрахунку заборгованості за період з 01 листопада 2017 року по 31 жовтня 2022 року, склала 26 227 грн. 14 коп.
Враховуючи ту обставину, що відповідач у встановлені законом строки не вносив плату за надані позивачем житлово-комунальні послуги в повному обсязі, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за надані позивачем послуги з централізованого опалення та застосування приписів ст.625 ЦК України шляхом нарахування інфляційних втрат та 3% річних за період прострочки виконання зобов`язань.
Колегією суддів перевірено наданий позивачем розрахунок заборгованості за надані позивачем послуги з централізованого опалення, інфляційних втрат та 3% річних, з яким колегія суддів погоджується та вважає його вірним.
На підставі наведеного вище колегія суддів вважає, що в даному випадку наявні правові підстави для задоволення позовних вимог позивача та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по оплаті за надані житлово-комунальні послуги з централізованого опалення за адресою:  АДРЕСА_1  за період з 01 листопада 2017 року по 31 жовтня 2022 року в розмірі 29 052 грн. 93 коп., яка включає: заборгованість за централізоване опалення – 26 227 грн. 14 коп., заборгованість по платі за абонентське обслуговування в розмірі 69,15 грн., інфляційні втрати – 1 839 грн. 65 коп., 3% річних – 916 грн. 99 коп. 
При цьому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про можливість застосування до спірних правовідносин наслідків спливу строку позовної давності, з огляду на наступне.
За нормами ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).
Частиною четвертою статті 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Частинами першою, п`ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.
Позовна давність, відповідно до частини першої статті 260 ЦК України, обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього кодексу.
Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (частини перша та друга статті 264 ЦК України). Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (частина третя вказаної статті).
Аналіз зазначених норм цивільного права визначає, що за щомісячними платежами перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу.
Як убачається з розрахунку заборгованості, в період з листопада 2017 року по жовтень 2022 року щорічно, в опалювальні періоди та неопалювальні сезони відповідачем здійснювалась оплата за надані послуги з теплової енергії. 
При цьому слід зауважити, що в квітні,травні, липні, вересні, жовтні 2018 року, липні, серпні, 2019 року, оплата за надані послуги з теплової енергії здійснювалась відповідачем тоді, коли позивачем не нараховувалась плата за надані послуги з теплової енергії, що свідчить про визнання відповідачем свого обов`язку щодо сплати наданих послуг.
До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, з урахуванням конкретних обставин справи, можуть належати: визнання пред`явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій, такий висновок викладений у Постанові Верховного Суду від 27 квітня 2020 року у справі № 3-269гс16.
У Постанові Верховного Суду від 08 листопада 2020 року у справі № 6-2891цс18 вказано, що відповідно до частин першої, третьої статті 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку; після переривання перебіг позовної давності починається заново. Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. Вчинення боржником дій з виконання зобов`язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності лише за умови, якщо такі дії здійснено самим боржником або за його згодою чи дорученням уповноваженою на це особою».
З урахуванням наведеного вище колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що строк позовної давності не переривався, у зв`язку з чим строк позовної давності станом на момент подання позову до суду 23 листопада 2022 року позивачем не пропущено.
За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу позивача задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення по справі про задоволення позовних вимог АТ «Криворізька теплоцентраль» та стягнення з  ОСОБА_1  на користь позивача 26 227 грн. 14 коп. заборгованості за послуги з централізованого опалення, 69 грн. 15 коп. заборгованості по оплаті за абонентське обслуговування, 1 839 грн. 65 коп. інфляційних втрат, 316 грн. 99 коп. - 3% річних за період з 01 листопада 2017 року по 31 жовтня 2022 року. 
При цьому, задовольняючі апеляційну скаргу позивача та ухвалюючи нове судове рішення, колегія суддів, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача по 2 481 грн. судового збору за подання позовної заяви та 3 721,50 грн. судового збору за подання апеляційної скарги. 
Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, суд, 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» задовольнити. 
Рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 беерзня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення. 
Позовні вимоги Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1   на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» суму заборгованості за спожиту послугу постачання теплової енергії (централізованого опалення) в розмірі 26 227 (двадцять шість тисяч двісті двадцять сім) грн. 14 коп., заборгованість по оплаті за абонентське обслуговування в розмірі 69 (шістдесят дев`ять) грн. 15 коп., інфляційні втрати в розмірі 1 839 (одна тисяча вісімсот тридцять дев`ять) грн. 65 коп., 3% річних в розмірі 316 (триста шістнадцять) грн. 99 коп. за період з 01 листопада 2017 року по 31 жовтня 2022 року. 
Стягнути з ОСОБА_1   на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 2 481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) грн. та судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 3 721 (три тисячі сімсот двадцять одна) грн. 50 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повне рішення суду складено 20 вересня 2023 року.

Головуючий:

Судді: