Ухвала
 
08 серпня 2023 року
м. Київ
 
справа № 753/4850/21
провадження № 61-10539ск23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Погрібного С. О., 
 
вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , яку подав представник - адвокат Кравець Дмитро Миколайович, на постанову Київського апеляційного суду від 31 травня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів за договором викупу автомобіля; за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору викупу автомобіля дійсним,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У березні 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом  ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів за договором викупу автомобіля.
 
В обґрунтування позову зазначала, що 10 лютого 2020 року між нею та ОСОБА_1 укладений договір викупу автомобіля марки «Chevrolet Malibu» 2012 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 . За умовами вказаного договору ОСОБА_1 зобов`язався передати автомобіль з правом викупу, а вона прийняти та періодично виплачувати грошові кошти за авто. На виконання умов договору нею за                   період з 10 лютого 2020 року до 23 серпня 2020 року сплачено відповідачеві 134 398,00 грн. На момент звернення до суду з позовом автомобіль знаходиться у володінні відповідача. Однак, договір викупу автомобіля не був нотаріально посвідчений, як того вимагають положення статті 799 ЦК України, а тому   вказаний договір є нікчемним. Відповідно, грошові кошти, сплачені на його виконання у розмірі 134 398,00 грн, підлягають поверненню на підставі статті               1212 ЦК України.
У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2 про визнання договору викупу автомобіля дійсним.
 
В обґрунтування зустрічного позову зазначав, що укладений між сторонами договір викупу автомобіля від 10 лютого 2020 року не був нотаріально посвідчений, оскільки після звернення до нотаріуса обидві сторони відмовилися від нотаріального посвідчення договору через ціну на послуги нотаріуса. На теперішній час втрачена можливість посвідчення такого договору, оскільки ОСОБА_2 перестала сплачувати кошти за користування автомобілем та повернула його. Враховуючи, що сторони дійшли згоди щодо усіх істотних умов договору та має місце часткове виконання договору сторонами, а відповідачка ухилилася від нотаріального посвідчення договору, тому необхідно застосувати положення частини другої статті 220 ЦК України, відповідно до якої, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.
 
Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 17 лютого 2023 року                          у задоволенні первісного позову ОСОБА_2 та зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено.
 
Рішення місцевого суду в частині відмови у задоволенні первісного позову мотивоване тим, що ОСОБА_2 сплатила різними частинами грошові кошти ОСОБА_1 в порядку виконання умов договору викупу автомобіля від 10 лютого 2020 року. У разі розірвання цього договору автомобіль передається орендодавцю, а виплачена орендарем сума йде у рахунок оренди автомобіля,               а тому вказані грошові кошти не можуть вважатися безпідставно набутим майном і не підлягають поверненню з підстав, передбачених статтею 1212 ЦК України.
 
Рішення місцевого суду в частині відмови у задоволенні зустрічного позову мотивоване тим, що ОСОБА_1 не надано доказів перебування сторін 10 лютого 2020 року чи іншого дня в приміщенні нотаріального органу для нотаріального посвідчення договору та ухилення ОСОБА_2 як в активній та/або в пасивній формі від нотаріального посвідчення договору викупу автомобіля. ОСОБА_1 повністю заперечував факт пропозиції сторін один одному щодо нотаріального посвідчення, і тим більше заявник повідомив, що він не згоден був сплачувати велику суму нотаріальних послуг, не погодилася із такою сумою і ОСОБА_2 . Тобто, обидві сторони договору відмовилися від нотаріального посвідчення договору викупу автомобіля, що не створює умов для визначення добросовісної                і недобросовісної сторони договору, ухилення недобросовісної сторони від його нотаріального посвідчення і захисту своїх порушених прав добросовісною стороною. 
 
Постановою Київського апеляційного суду від 31 травня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 17 лютого 2023 року в частині вирішення вимог первісного позову про стягнення грошових коштів за договором викупу автомобіля скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про часткове задоволення позову. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 129 898,00 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
Апеляційний суд дійшов висновку, що вимоги ОСОБА_2 є обґрунтованими, оскільки предмет викупу (оренди) вилучений і знаходиться у орендодавця, кошти у вигляді платежів за викуп (користування ним) були сплачені, про що не заперечував ОСОБА_1 , а тому підлягають стягненню з останнього. Визначаючи розмір грошових коштів, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , апеляційний суд погодився з доводами апеляційної скарги                ОСОБА_1 щодо дублювання квитанції від 23 серпня 2020 року на суму                      4 500,00 грн, а тому вважав обґрунтованою та доведеною суму у розмірі            129 898,00 грн. 
 
13 липня 2023 року ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Кравця Д. М. звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного суду від 31 травня 2023 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення в частині задоволення первісного позову та залишити в цій частині в силі рішення Дарницького районного суду міста Києва від 17 лютого 2023 року. 
 
Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.
 
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
 
Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят  розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення (частина дев`ята статті 19                     ЦПК України).
 
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» передбачено, що у 2023 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць установлено у розмірі з 01 січня 2023 року (на час подання касаційної скарги) - 2 684,00 грн.
 
Предметом спору у цій справі є стягнення грошових коштів за договором викупу автомобіля у розмірі 134 398,00 грн, що не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та вимога немайнового характеру про визнання договору викупу автомобіля дійсним, що не представляє складності у зв`язку зі сталістю законодавства та судової практики.
 
Тож, справа № 753/4850/21 є справою незначної складності і не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19                  ЦПК України.
 
Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, визнав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, враховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у Загальних положеннях цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд, враховуючи характер спірних правовідносин, предмет спору та устелену судову практику, вважає за можливе визнати цю справу малозначною. 
 
Верховним Судом взято до уваги те, що заявником оскаржується судове рішення лише в частині часткового задоволення первісного позову ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором викупу автомобіля у розмірі                   129 898,00 грн.
 
Зазначення судом апеляційної інстанції у постанові про можливість її оскарження до суду касаційної інстанції не змінює характер і предмет позову у цій справі та не спростовує наявність у Верховного Суду повноважень на визнання справи малозначною, оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України поширюються й на касаційне провадження.
 
Верховний Суд враховує рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи                              від 07 лютого 1995 року № R (95) 5, згідно яких державам-членам необхідно вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
 
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).
 
Оскільки, касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню, та судом не встановлено передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, тому відсутні підстави для відкриття касаційного провадження.
 
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394                         ЦПК України, Верховний Суд,
 
УХВАЛИВ:
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , яку подав представник - адвокат Кравець Дмитро Миколайович, на постанову Київського апеляційного суду від 31 травня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів за договором викупу автомобіля; за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору викупу автомобіля дійсним відмовити.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:	О. В. Ступак       І. Ю. Гулейков       С. О. Погрібний