ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/1240/23	Головуючий по 1 інстанції	
Номер провадження 22-ц/821/1239/23 Справа №712/10999/22 Категорія: 306010000 	Пироженко В.Д. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Фетісова Т. Л. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       06 вересня 2023 року                                                                                                м. Черкаси   :

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідач	Фетісова Т.Л. 	
судді секретар  	Гончар Н.І., Сіренко Ю.В. Широкова Г.К.	

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника відповідача адвоката Драченка В.В. на рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 26.05.2023 (повний текст складено 01.06.2023, суддя в суді першої інстанції Пироженко В.Д.) та додаткове рішення цього ж суду від 13.06.2023 (повний текст складено 01.06.2023, суддя в суді першої інстанції Пироженко В.Д.) у цивільній справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації та стягнення моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

у грудні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, яким просив  визнати такою, що є недостовірною, не відповідає дійсності та принижує честь, гідність і ділову репутацію ОСОБА_1 інформацію, яка була поширена відповідачем ОСОБА_2 в Інтернет-мережі «Facebook» в загальнодоступній соціальній групі « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) під назвою «А це ще одне діяння свічківського латифундиста, землевласника ОСОБА_1 », зобов`язати відповідача принести публічні вибачення та спростувати поширену ним недостовірну інформацію шляхом розміщення на публічній сторінці соціальної групи « ІНФОРМАЦІЯ_1 » спростування та стягнути з відповідача 60 000 гривень у відшкодування моральної шкоди та понесені судові витрати.
В обґрунтування вказує на те, що він є керівником СФГ «Зима», яке зареєстроване в АДРЕСА_1 та сплачує податкові зобов`язання до місцевого бюджету. Вказане ФГ займається сільськогосподарською діяльністю з основними видами: вирощування зернових культур; овочів і баштанних культур, допоміжна діяльність у рослинництві.
До складу ФГ входить в якості засновника ОСОБА_1 , який перебуває у шлюбі з ОСОБА_3 , яка з метою ведення особистого селянського господарства отримала земельну ділянку площею 1,10 га в адміністративних межах Свічківської сільської ради Драбівського району нині Золотоніського району) для ведення особистого селянського господарства.
27.10.2022 відповідачем було підготовлено та оприлюднено в соціальній мережі «Facebook» в загальнодоступній соціальній групі « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) під назвою «А це ще одне діяння свічківського латифундиста, землевласника ОСОБА_1 », який містить відверто недостовірну та негативну інформацію відносно ОСОБА_1 (за надуманими фактами порушення чинного земельного законодавства України та із відвертими образами в сторону позивача), чим порушено немайнові права останнього на честь та гідність і ділову репутацію).
В соціальній мережі «Facebook» було створено соціальну групу «Чумацький берег», в якій розміщуються й оприлюднюються громадянами різноманітні дописи, відеоролики й публікації із суспільно-політичного, культурного та економічного життя сіл колишнього Драбівського району.
У відкритій, загальнодоступній групі «Facebook» « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) відповідач розмістив допис, в якому автор зазначив наступну інформацію:
«А це ще одне діяння свічківського латифундиста, землевласника ОСОБА_1 . Ця істота скоро зоре не тільки дорогу на коханівський цвинтар, а й саме кладовище. Зорані ним вигони у Коханівці, польові дороги… Оре під саму трасу біля мосту. Дивуюся жадібності і неадекватності цієї потвори. Нічого святого. Я намагався хоч деревом, яке виросло біля цвинтаря, обмежити його апетит на землю, то двоє дерев здер плугом, а третє залишилося рости. Він тепер оре у півметра від нього.
«Я запитую – може хоч якась недоторкана, природна оаза біля святих наших місць, де захоронені наші батьки, діди-прадіди, друзі?.. Чи приїхавши на рідні могили, маємо виглядати із зиминої кукурудзи?
«Вибачте за різке висловлювання, але наболіло. Якщо вже ділять болото, то шоком це назвати мало. Ви уявляєте, що у них у тих головах? Скільки ж їм потрібно у цьому житті землі? Чи вони її найбільше заслужили, ці зайди? Бачити менше».
Далі під цим же дописом 27.10.2022 відповідачем ОСОБА_4 було розміщено наступні коментарі образливого й наклепницького змісту відносно ОСОБА_1 , а саме :
«Навіщо йому це все? На свою голову, на гімарой?.. Скільки людині потрібно на цьому білому світі? Хоча людиною цю особу назвати важко. Живе, щоб корчувати чагарники? У цьому сенс життя? ОСОБА_5 не розумів цієї гонитви за землею, за наживою..».
«Безсовісні люди правлять балом зараз. Кугутня! 8 років іде війна, гинуть кращі сини і доньки України, кругом горе по нашій землі, а ця сволота дерибанить громадські землі. «Рішають вопроси». У Свічківці не всім мешканцям виділили землю під пай. Хіба місцеві не заслужили на земельну ділянку?. А якомусь шрамківському п…ру земля дісталася. Оце така правда життя. Потихому ділюгу зробили і плювати їм на громаду».
«Та їм ніколи це і на думку не приходило. Кугути».
«Бувший агроном р-ну « ІНФОРМАЦІЯ_3 ». Зайда. Народився у с. Мартинівка Канівського району. Ніколи не дав у сільську раду ні копійки, навіть дітям на новорічні цукерки. За копійку подавиться».
Виходячи із офіційної сторінки ОСОБА_2 , особою, яка дійсно розмістила й поширила наведену інформацію у соціальній групі «Чумацький берег» дійсно є відповідач, який є колишнім сільським головою села Свічківка Драбівського району та понад 10 років тому залишив свою посаду в органі місцевого самоврядування.
Інформація, яку розмістив ОСОБА_2 не відповідає дійсності та не підтверджена доказами вчинення позивачем порушення земельного законодавства, зокрема, привласнення землі та її нецільове використання. Згаданий допис спеціально створений відповідачем, який спрямований на приниження соціальної ролі ОСОБА_1 в його фінансово-господарській діяльності на території села. Обставини свідчать про цілком правомірне відведення у власність ОСОБА_3 земельної ділянки. На даний час по факту самовільного захоплення ОСОБА_1 земельної ділянки кримінальні провадження не перебувають в органах поліції.
На думку позивача, наведена відповідачем інформація є неправомірним поширенням у соціальній мережі про вчинення фізичною особою удаваного порушення законодавства, що безпосередньо ганьбить честь, гідність та ділову репутацію позивача як добропорядного і законослухняного громадянина. Відповідач наводить відверто образливі та принизливі епітети відносно ОСОБА_1 , коментуючи надуманий факт вчинення останнім порушення земельного законодавства.
Поширена інформація стала відома для широкого кола осіб і негативно вплинула на ділову та громадську репутацію позивача. Вважає, що поширеною інформацією йому завдана моральна шкода, яка виразилася в сильних душевних хвилюваннях позивача, який змушений був протягом тривалого часу відчувати на собі негативні наслідки вказаної публікації, негативні коментарі недоброзичливців, страждання рідних та близьких йому людей, принизливих образ у сторону позивача.
Вказані обставини обумовили звернення з цим позовом до суду.
Рішенням Соснівського районного суду міста Черкаси від 26.05.2023 позовні вимоги у справі задоволено частково та вирішено визнати такою, що є недостовірною, не відповідає дійсності та принижує честь, гідність і ділову репутацію ОСОБА_1 інформацію, яка була поширена ОСОБА_2 в Інтернет-мережі «Facebook» в загальнодоступній соціальній групі « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_4 , землевласника ОСОБА_1 ».
Зобов`язано ОСОБА_2 не пізніше 10 днів з дня набрання рішення суду законної сили, у спосіб найбільш близький до способу їх поширення, спростувати поширену ним недостовірну інформацію про ОСОБА_1 , шляхом розміщення на публічній сторінці соціальної групи « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) наступного змісту: «Я, ОСОБА_2 приношу публічні вибачення ОСОБА_1 та прошу вважати недостовірною та такою, що не відповідає дійсності інформацію поширену мною ІНФОРМАЦІЯ_5 в соціальній групі « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в інтернет-мережі Facebook відносно ОСОБА_1 ».
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 20 000 гривень моральної шкоди, спричиненої поширенням недостовірної інформації.
В іншій частині позову відмовлено.
Суд вказав, що відповідачем поширено недостовірну інформацію образливого змісту про позивача, яка підлягає спростуванню з відшкодуванням моральної шкоди.
Додатковим рішенням Соснівського районного суду міста Черкаси від 13.06.2023 доповнено рішення від 26.05.2023 вказівкою на стягнення з ОСОБА_1 на користь  ОСОБА_2 понесених витрат на правову допомогу в сумі 1833 грн.
Стягнуто з  ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені витрати на правничу допомогу в сумі 12917 грн.
Зобов`язано ОСОБА_2 сплатити різницю суми витрат на правову допомогу на користь  ОСОБА_1 в сумі 11084 грн.
Зобов`язано Управління Державної казначейської служби України у м. Черкасах здійснити повернення ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 2605 грн.
В іншій частині у задоволенні вимог про розподіл судових витрат позивачу та відповідачу відмовлено.
Не погоджуючись з такими рішеннями суду першої інстанції, відповідач 03.07.2023 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду від 26.05.2023 та додаткове рішення від 13.06.2023 скасувати, у задоволенні позовних вимог у справі відмовити та стягнути з позивача на користь відповідача у відшкодування витрат на правову допомогу 11000 грн.
Зазначає, що його висловлювання у спірній статті є оціночними судженнями та формою реалізації права на свободу вираження поглядів, що вбачається з практики ЄСПЛ ТА ВС у постановах від 16.12.2021 у справі №712/9146/19 від 26.09.2022 у справі №585/1179/21. Розмір моральної шкоди, стягнутий судом, не обґрунтований та не відповідає засадам розумності та справедливості. У разі скасування рішення від 26.05.2023 та відмови в позові відповідному перерозподілу підлягатимуть судові витрати сторін, що обумовлює оскарження додаткового рішення.
У відзиві на апеляційну скаргу сторона позивача ОСОБА_1 просила суд апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін, оскільки вважає його законним та належним чином обгрунтованим.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішень суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

При розгляді справи встановлено, що в соціальній мережі «Facebook» було створено соціальну групу «Чумацький берег», в якій розміщуються й оприлюднюються громадянами різноманітні дописи, відеоролики й публікації із суспільно-політичного, культурного та економічного життя сіл колишнього Драбівського району, включно з с. Свічківка.
У відкритій, загальнодоступній групі «Facebook» «Чумацький берег» (https://www. Facebook.com/groups/524272115048317) відповідач ОСОБА_2 розмістив допис, в якому зазначив таку інформацію:
«А це ще одне діяння свічківського латифундиста, землевласника ОСОБА_1 . Ця істота скоро зоре не тільки дорогу на коханівський цвинтар, а й саме кладовище. Зорані ним вигони у Коханівці, польові дороги… Оре під саму трасу біля мосту. Дивуюся жадібності і неадекватності цієї потвори. Нічого святого. Я намагався хоч деревом, яке виросло біля цвинтаря, обмежити його апетит на землю, то двоє дерев здер плугом, а третє залишилося рости. Він тепер оре у півметра від нього.
«Я запитую – може хоч якась недоторкана, природна оаза біля святих наших місць, де захоронені наші батьки, діди-прадіди, друзі?.. Чи приїхавши на рідні могили, маємо виглядати із зиминої кукурудзи?
«Вибачте за різке висловлювання, але наболіло. Якщо вже ділять болото, то шоком це назвати мало. Ви уявляєте, що у них у тих головах? Скільки ж їм потрібно у цьому житті землі? Чи вони її найбільше заслужили, ці зайди? Бачити менше».
Далі під цим же дописом 27.10.2022 відповідачем ОСОБА_4 було розміщено наступні коментарі, а саме :
«Навіщо йому це все? На свою голову, на гімарой?.. Скільки людині потрібно на цьому білому світі? Хоча людиною цю особу назвати важко. Живе, щоб корчувати чагарники? У цьому сенс життя? ОСОБА_5 не розумів цієї гонитви за землею, за наживою..».
«Безсовісні люди правлять балом зараз. Кугутня! 8 років іде війна, гинуть кращі сини і доньки України, кругом горе по нашій землі, а ця сволота дерибанить громадські землі. «Рішають вопроси». У Свічківці не всім мешканцям виділили землю під пай. Хіба місцеві не заслужили на земельну ділянку?. А якомусь шрамківському п…ру земля дісталася. Оце така правда життя. Потихому ділюгу зробили і плювати їм на громаду».
«Та їм ніколи це і на думку не приходило. Кугути».
«Бувший агроном р-ну «Мирний». Зайда. Народився у с. Мартинівка Канівського району. Ніколи не дав у сільську раду ні копійки, навіть дітям на новорічні цукерки. За копійку подавиться».
Виходячи з офіційної сторінки ОСОБА_2 , відкритої у мережі «Фейсбук», дана інформація, що безпосередньо стосується ОСОБА_1 , була публічно розміщена ОСОБА_2 та в такий спосіб зазначена інформація була доведена до відома невизначеного кола осіб - користувачів мережі Інтернет.
Саме вказану інформацію просить спростувати позивач у справі як таку, що не відповідає дійсності та порочить його честь, гідність та репутацію. Також позивач вважає, що поширенням такої інформації йому завдано моральної шкоди, яка має бути відшкодована відповідачем.
Такими є фактичні обставини у справі. Правовідносини, наявні між сторонами на їх підставі, мають таке правове регулювання.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Із урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.
Кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації (частина четверта статті 32 Конституції України).
Честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством (стаття 201 ЦК України).
Згідно із статтями 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканність своєї ділової репутації.
Пленумом ВСУ у п.п.1, 4, 6, 15, 19 постанови «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» зазначив про те, що Конституцією України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань (стаття 34). Разом з тим відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. У зв`язку з цим статтею 32 Конституції України передбачено судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї. Беручи до уваги зазначені конституційні положення, суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку.
Поняття гідності та честі є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту. 
Згідно правового висновку ВС у постанові від 10.04.2019 у справі №398/4136/15-ц під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної істоти. З честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах суспільства, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. А під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин.
Позови про захист гідності, честі чи ділової репутації вправі пред`явити фізична особа у разі поширення про неї недостовірної інформації, яка порушує її особисті немайнові права, а також інші заінтересовані особи (зокрема, члени її сім`ї, родичі), якщо така інформація прямо чи опосередковано порушує їхні особисті немайнові права.
При розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: поширення інформації; ця інформація стосується позивача; поширена інформація є недостовірною; поширення інформації порушує особисті немайнові права.
Згідно ст. 277 ЦК України та ч.3 ст. 12 ЦПК України обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести, зокрема, те, що внаслідок поширення недостовірної інформації було порушено його особисті немайнові права. 
Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи, є сукупність таких обставин: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі в будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.
Також статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров`я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або підтримання авторитету і безсторонності суду і є необхідним в демократичному суспільстві.
Крім того, згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини свобода вираження поглядів є однією з важливих засад демократичного суспільства та однією з базових умов прогресу суспільства в цілому та самореалізації кожної окремої особи. Відповідно до пункту 2 статті 10 Конвенції вона стосується не тільки «інформації» чи «ідей», які сприймаються зі схваленням чи розглядаються як необразливі або нейтральні, але й тих, які можуть ображати, шокувати чи непокоїти. Саме такими є вимоги плюралізму, толерантності та широти поглядів, без яких немає «демократичного суспільства» (рішення від 06 жовтня 2015 року у справі «Карпюк та інші проти України» (Karpyuk and others v. Ukraine). 
Далі, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням, чи критикою та чи є вона такою, що виходить за межі допустимої критики за встановлених судами фактичних обставин справи. 
Відповідно до частини другої статті 47-1 ЗУ «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Таким чином, згідно зі статтею 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини щодо тлумачення положень статті 10 Конвенції, особливо якщо такі висловлювання стосуються публічної особи або посадової особи рівня суспільного значення, діяльність якої представляє суспільний інтерес. Наявність фактів можна довести, а правдивість оціночних суджень – ні. Що ж стосується оціночних суджень, цю вимогу неможливо виконати і вона є порушенням самої свободи поглядів, яка є основною складовою частиною права, гарантованого статтею 10 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Лінгенс проти Австрії»).
З аналізу фактичних обставин цієї справи вбачається, що відповідач, поширюючи про позивача спірну інформацію, застосував слова об`єктивно образливого змісту, які за своїм семантичним значенням не можна віднести до тих, що вживаються в допустимій для спілкування у суспільстві мові, відтак, вважати їх оціночним судженнями, про що необґрунтовано зазначає скаржник у поданій апеляційній скарзі, підстав не має.
Надаючи оцінку правильності вирішення судом першої інстанції позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, апеляційний суд враховує таке.
Положенням ч. 1 ст. 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Згідно п. 3 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. 
Отже, враховуючи встановлені при розгляді цієї справи фактичні обставини, а саме образливий та негативний характер спірної інформації щодо позивача, яка стала відома широкому колу осіб і негативно вплинула на ділову та громадську репутацію особи, призвела до виникнення з даного приводу душевних хвилювань у ОСОБА_1 , який змушений відчувати негативні наслідки образливих тверджень щодо себе та докладати додаткових зусиль для судового захисту своїх прав, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позивачу завдано моральної шкоди внаслідок поширення відповідачем про нього недостовірної інформації негативного змісту.
Судом також вірно визначено розмір коштів в сумі 20 000 грн., які мають бути стягнуті з відповідача на користь позивача у відшкодування моральної шкоди, який належним чином відповідає засадам розумності та справедливості, враховуючи ступінь моральних страждань особи та засади розумності та справедливості, що скаржником належним чином не спростовано.
Згідно ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Отже рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 26.05.2023 у даній справі слід залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення. Так як основне рішення по суті спору після апеляційного перегляду справи змін не зазнало, відсутні підстави для перерозподілу судових витрат між сторонами справи, виконаного додатковим рішенням суду від 13.06.2023. Отже апеляційна скарга відповідача на додаткове рішення суду в цій справі також має бути відхилена.
На підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в апеляційному суді слід віднести на рахунок державного бюджету, оскільки скаржника звільнено від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», як особу з інвалідністю ІІ групи; однак відповідач має сплатити ОСОБА_1 підтверджені витрати, понесені ним на оплату правової допомоги, отриману у суді апеляційної інстанції, які колегія суддів з урахуванням приписів ч.3 ст.143 ЦПК України щодо, зокрема, їх обґрунтованості та пропорційності, вважає доведеними на суму 3000 грн. 
Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, 

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу – відхилити.
Рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 26.05.2023 та додаткове рішення цього ж суду від 13.06.2023 у цивільній справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації та стягнення моральної шкоди – залишити без змін.
Судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в апеляційному суді віднести на рахунок державного бюджету.
Стягнути з  ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3000 грн. в рахунок відшкодування понесених ним витрат на правову допомогу у суді апеляційної інтанції.
Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством. 
Повну постанову складено 06.09.2023.

Суддя-доповідач                        

Судді