Ухвала
Іменем України    
 
12 вересня 2023 року
м. Київ

справа № 761/6214/23
провадження № 61-12980ск23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Русинчука М. М., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , на постанову Київського апеляційного суду від 01 серпня 2023 року у складі колегії суддів: Олійника В. І., Гаращенка Д. Р., Сушко Л. П., за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - Служба у справах дітей Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації, про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини та визначення способів участі батька у вихованні дитини,
ВСТАНОВИВ:
У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 , в якому просив:
1. зобов`язати відповідачку не чинити перешкоди ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні дитини - ОСОБА_4 2016 року народження;
2. визначити такі способи участі ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні ОСОБА_4 , 2016 року народження:
1) 1-ий, 3-ий вівторок щомісяця з 17:00 до 21:00;
-кожного четверга з 17:00 до 21:00;
-2-га, 4-та субота (неділя) щомісяця з 11:00 суботи до 20:00 неділі;
-щороку з 06.01 - 17:00 до 08.01 - 17:00; щороку з 24.12 - 16:00 до 26.12 - 10:00; щороку з 30.12- 11:00 до 03.01 - 12:00;
-у період зимових канікул дитини (не менше ніж 7 календарних днів);
-у період літніх канікул дитини (не менше ніж 14 календарних днів).
2) щороку місце та час святкування дня народження дитини батьки визначають спільно та не перешкоджають один одному бути присутніми на святі.
3) у період канікул кожен із батьків має право проводити більше часу разом з дитиною, ніж це передбачено загальним погодженим графіком, та відпочивати разом з нею як на території України так і за її межами.
4) батьки попередньо погоджують між собою кожну поїздку з дитиною за межі Київської області (вказуючи місце перебування дитини). У разі, якщо така поїздка припадатиме на день побачення батька з дитиною - переносити таку зустріч на інший погоджений батьком час.
5) батьки зобов`язуються забезпечити дитині якісні умови проживання, харчування та відпочинку за власний рахунок; негайно повідомляти один одного про прибуття до місця відпочинку, а також заздалегідь попереджати про час повернення до місця постійного проживання дитини із зазначенням дати приїзду, транспортного засобу, його реєстраційного номера чи номера рейсу, місця та часу прибуття.
6) місце шкільного навчання (у тому числі його зміна) дитини батьками визначається спільно. Також кандидатура особи, з числа тих, хто супроводжує дитину до місця шкільного навчання (няня, гувернантка, водій тощо) та з нього, мають бути погоджені між батьками.
7) мати має повідомляти батьку на його прохання всю інформацію про час, місце, розклад за яким дитина займається поза школою (спортивні секції, курси іноземних мов, танці тощо).
8) батько має право отримувати від матері всю інформацію щодо проведення батьківських (шкільних) зборів та має право бути присутнім на них, незалежно від присутності на них матері.
9) мати повинна інформувати батька про здоров`я дитини. У разі, якщо дитина захворіла і це впливає на графік побачень батька та дитини, мати має документально підтвердити факт захворювання.
10) спілкування батька з дитиною має відбуватися на території фактичного проживання батька або на його розсуд та за відсутності матері.
30 березня 2023 року ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову шляхом встановлення тимчасового графіку побачень позивача з його донькою ОСОБА_4 наступним чином: 1, 3 суботу кожного місяця від 11.00 год до 21.00 год включно; 2, 4 вівторок кожного місяця від 17.00 год до 21.00 год включно.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 11 травня 2023 року заяву ОСОБА_1 залишено без задоволення.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що прохальна частина заяви про забезпечення позову є по суті тотожною заявленим позовним вимогам, а позивачем не обґрунтовано, яким чином не вжиття заходів забезпечення позову вплине на виконання рішення суду та що незастосування вказаного позивачем заходу забезпечення позову призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову, що не відповідає меті забезпечення позову як заходу тимчасового характеру, який діє до виконання рішення суду, направлений на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджанню спричинення значної шкоди позивачу.
Постановою Київського апеляційного суду від 01 серпня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 11 травня 2023 року скасовано та ухвалено нове судове рішення. Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено частково. Вжито заходи забезпечення позову шляхом встановлення тимчасового графіку побачень ОСОБА_1 з донькою ОСОБА_4 наступним чином: 1, 3 суботу кожного місяця з 15:00 до 18:00 години включно в присутності матері. В іншій частині заяви відмовлено.
Судове рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що запропонований у заяві про забезпечення позову розклад побачень загалом складає неповні 4 дні на місяць, що є значно меншими вимогами, ніж заявлені у позові, а отже, не можуть вважатися тотожними до позовних вимог та є з ними співмірними. Крім того, самі дні в заяві про забезпечення позову не дублюються (зовсім інші) з днями графіку побачень у позовних вимогах. Забезпечення позову у спорах між батьками щодо їх участі в житті дітей - це підтримання емоційного зв`язку з тим з батьків, з ким діти не проживають, для чого такі особи повинні мати можливість регулярного спілкування з дитиною з огляду на потреби й інтереси дітей. У справах щодо дітей забезпечення позову, як правило, покликане запобігти відчуженню одного з батьків та зберегти його контакт з дитиною, так як відчуження одного з батьків є формою психологічного насилля над дитиною.   
Ухвалою Київського апеляційного суду від 29 серпня 2023 року заяву ОСОБА_1 про виправлення описки у постанові Київського апеляційного суду від 01 серпня 2023 року задоволено частково. Доповнено резолютивну частину постанови Київського апеляційного суду від 01 серпня 2023 року та зазначено наступне: «Сторони у справі: позивач ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 ); відповідач ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків відсутній, ID-картка № НОМЕР_2 , від 21.02.2023 року, орган що видав: 8037, фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ); третя особа Служба у справах дітей Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації (код ЄДРПОУ 37470112, 01054, м. Київ, б-р Шевченка, 26/4)». Викладено 6 абзац резолютивної частини постанови Київського апеляційного суду від 01 серпня 2023 року в такій редакції: «Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів та підлягає негайному виконанню.»..
01 вересня 2023 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, яка підписана представником Желтухіним Є. О., на постанову Київського апеляційного суду від 01 серпня 2023 року, у якій просить скасувати постанову апеляційного суду та ухвалити нове рішення, яким заяву про забезпечення позову задовольнити. Касаційна скарга мотивована неправильним застосуванням норм матеріального права та порушення судами норм процесуального права в частині зменшення кількості днів та годин, рішення постановлено з порушенням пункту 2 частини другої статті 398 ЦПК України в частині обов`язкової присутності матері під час побачень.
У відкритті касаційного провадження за касаційними скаргами слід відмовити з таких мотивів.
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу. Суд повинні враховувати інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
Співмірність передбачає врахування судом співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина третя статті 150 ЦПК України).
Згідно з частинами першою, другою статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Відповідно до пунктів 2, 3 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії, встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин.
Згідно з частиною третьою статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Під забезпеченням позову необхідно розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом.
Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням, і його суть полягає в тому, що таке обмеження захищає законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може спричинити неможливість виконання судового рішення.
Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.
Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.
У разі вжиття заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позову, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року в справі № 914/1570/20 (провадження № 12-90гс20) вказано, про «під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами».
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 серпня 2023 року у справі № 752/13587/20 (провадження № 61-2036св23) вказано, що «необхідність поновлення та підтримання контакту матері з дитиною, у тому числі під час розгляду спору по суті. Зустрічі матері з дочкою та їх спілкування мали б сприяти відновленню та налагодженню емоційних стосунків ОСОБА_1 з малолітньою дочкою, що відповідає законним інтересам дитини. Крім того, враховуючи предмет спору, який виник між сторонами, обраний вид забезпечення позову є доцільним та співмірним із заявленими позовними вимогами, а невжиття таких заходів може призвести до істотного порушення прав та охоронюваних законом інтересів заявника та утруднити виконання рішення суду в майбутньому. Отже, у справі належним чином обґрунтована необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, застосованих апеляційним судом. При цьому забезпечення найкращих інтересів дитини не виключає можливого втручання у приватне та сімейне життя одного з батьків дитини і не завжди може відповідати найкращим інтересам одного з батьків (постанова Верховного Суду від 02 листопада 2022 року у справі № 686/8535/20)».
Також у постанові від 26 жовтня 2022 року у справі № 750/9620/20 Верховний Суд вказав, що створювані одним із батьків для іншого протягом тривалого часу перешкоди у вихованні дитини та спілкуванні з нею мають наслідком руйнування зв`язків із сім`єю, до якої належить як батько, так і мати дитини, а отже в такому разі поведінка того із батьків, хто створює перешкоди, суперечить сімейним цінностям та не відповідає найкращому забезпеченню інтересів дитини.
Встановивши наявність підстав для часткового забезпечення позову у виді встановлення тимчасового графіку побачень батька з донькою включно в присутності матері, апеляційний суд, зробив обґрунтований висновок про наявність передбачених законом підстав для застосування заходів забезпечення позову.
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).
Аналіз змісту касаційних скарг та оскарженої постанови свідчить, що правильне застосовування судом норм права є очевидним, а касаційна скарга - необґрунтованою.
Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Керуючись статтями 260, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , на постанову Київського апеляційного суду від 01 серпня 2023 року за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - Служба у справах дітей Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації, про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини та визначення способів участі батька у вихованні дитини.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                         І. О. Дундар 
 
Н. О. Антоненко
 
М. М. Русинчук