ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
13 липня 2023 року           справа №200/107/23 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гайдара А.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 березня 2023 року (повне судове рішення складено 15 березня 2023 року) у справі № 200/107/23 (суддя в І інстанції Бабіч С.І.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

                                                          УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Донецькій області, у якому просив:
- визнати незаконними дії Головного управління Національної поліції в Донецькій області щодо відмови позивачу в оформленні та направленні до відповідних органів Пенсійного фонду України заяви та документів, необхідних для призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту "а" статті 12 Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» (далі – Закон № 2262-ХІІ);
- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Донецькій області оформити та направити до відповідних органів Пенсійного фонду заяву позивача та документи для призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту "а" статті 12 Закону № 2262-ХІІ.
В обґрунтування свого позову позивач зазначав, що 28.11.2022 відповідач листом № Т-26/34/01-2022 відмовив позивачу в оформленні та направленні до відповідних органів Пенсійного фонду України заяви та документів для призначення пенсії за вислугу років за Законом № 2262-ХІІ у зв`язку з відсутністю необхідної календарної вислуги років.
Позивач вважав вказані дії відповідача протиправними та такими, що не ґрунтуються на нормах чинного законодавства України.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 15 березня 2023 року позов задоволено.
Визнано протиправними дії Головного управління Національної поліції в Донецькій області стосовно відмови ОСОБА_1 в оформленні та направленні до відповідних органів Пенсійного фонду України заяви та документів, необхідних для призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту "а" статті 12 Закону № 2262-ХІІ.
Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Донецькій області оформити та направити до відповідних органів Пенсійного фонду заяву ОСОБА_1 та документи для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до пункту "а" статті 12 Закону № 2262-ХІІ.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. 
В обґрунтування апеляційної скарги наголошено на положення статтей 12 та 13 Закону № 2262-ХІІ, а також на постанову Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 в редакції зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 119, яка набрала законної сили 19.02.2022 (тобто до моменту звільнення позивача).
Так, Постановою № 119, яка набрала законної сили 19.02.2022, тобто ще до моменту звільнення позивача, законодавець вніс зміни до Постанови № 393, зокрема до п. 3 та встановив, що вислуга років на пільгових умовах, впливає лише на розмір пенсії.
Такими змінами законодавець привів у відповідність норми Постанови № 393 до положень Закону № 2262-ХІІ з метою подальшого уникнення спорів щодо розмежування понять «вислуга років», «календарна вислуга років» та «вислуга років у пільговому обчисленні», а також для єдиного розуміння того, яка саме з них враховується при призначенні пенсії, а яка для розрахунку її розміру. Оскільки правові висновки ґрунтуються на підставі окремих положень Постанови № 393, які на момент виникнення спірних правовідносин втратили чинність, вони не можуть бути застосовані при розгляді даної справи (дія закону в часі).
Оскільки позивач на дату звернення не набув визначеної пунктом "а" статті 12 Закону № 2262-ХІІ календарної вислуги років (25 календарних років і більше), підстави для направлення документів для призначення позивачу пенсії до органів Пенсійного фонду України відсутні.

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, задовольнити частково, з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорта серії НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_3 від 26.10.2016 позивач має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.
У період з жовтня 2002 року по квітень 2004 року позивач проходив військову службу (звільнений у запас 27.04.2004), що підтверджується відповідними записами, наявними у тимчасовому посвідченні військовозобов`язаного № НОМЕР_4 від 09.03.2021.
З 06.09.2004 по 06.11.2015 позивач проходив службу в органах внутрішніх справ МВС України, а з 07.11.2015 по 01.06.2022 - в Національній поліції України, що підтверджується копією трудової книжки серії НОМЕР_5 від 12.10.2015.
01.06.2022 наказом ГУНП в Донецькій області від 31.05.2022 № 244 о/с «По особовому складу» позивача було звільнено зі служби в поліції згідно з пунктом 7 частини 1 статті 77 (за власним бажанням) відповідно до розділу VII Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII).
Як видно з наказу, станом на 01.06.2022 вислуга років позивача у календарному обчисленні та для виплати одноразової грошової допомоги склала 19 років 3 місяці 2 дні.
У періоди з 01.02.2015 до 06.11.2015 та з 07.11.2015 до 30.04.2018 позивач брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції на території Донецької області, що підтверджується довідкою № 296/12/03-2023 від 01.02.2023.
У періоди з 01.03.2019 до 31.03.2019 та з 01.11.2021 до 30.11.2021 позивач брав безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі та стримуванні збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів, на території Донецької області, що підтверджується довідкою № 295/12/03-2023 від 01.02.2023.
06.11.2022 позивач звернувся до відповідача із заявою про оформлення документів для призначення пенсії за вислугу років згідно зі статтею 12 Закону № 2262-ХІІ та направлення їх до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.
Листом від 28.11.2022 № Т-26/34/01-2022 відповідач, із посиланням на положення статті 12 Закону № 2262-ХІІ та на постанову Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб» від 17.07.1992 № 393 (далі - Постанова № 393), повідомив, що позивач не набув право на пенсію за вислугу років відповідно до чинного законодавства, оскільки його календарна вислуга років та вік на день звільнення не відповідають умовам, визначеним у статті 12 Закону № 2262-ХІІ (пункт "а" статті 12 Закону № 2262-ХІІ - 25 і більше календарних років вислуги; пункт "б" статті 12 Закону № 2262-ХІІ - 45-річний вік на дату звільнення зі служби).
За цих обставин відповідач відмовив позивачу в оформленні та направленні до органів Пенсійного фонду України документів для призначення пенсії за вислугу років.

З приводу спірних правовідносин суд зазначає таке.
Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Правовідносини, які є спірними у цій справі, врегульовані нормами Закону № 2262-ХІІ, Закону № 580-VIII та Постановою № 393.
Так, відповідно до положень частини 1 статті 1 Закону № 2262-ХІІ передбачено, що особи з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції та на службі на посадах начальницького складу в Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Бюро економічної безпеки України, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.
Згідно з пунктом "а" статті 12 Закону № 2262-ХІІ пенсія за вислугу років призначається особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж", "з" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, зокрема, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.
При цьому до календарної вислуги років зараховується також період, що зазначений у частині другій статті 17 цього Закону.
Відповідно до частини 2 статті 17 Закону № 2262-ХІІ до вислуги років поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, Служби судової охорони, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.
Положеннями статті 17-1 Закону № 2262-ХІІ установлено, що порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Саме такий порядок був затверджений Постановою № 393.
Як зазначив Верховний Суд у постанові від 27.08.2018 у справі № 750/9775/16-а, пільгове обчислення періоду проходження служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, нормами Постанови № 393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.
Згідно з абзацом 1 пункту 1 Постанови № 393 установлено, що для призначення пенсій за вислугу років згідно із Законом № 2262-ХІІ особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, вказаним у пунктах "б"-"д", "ж" і "з" статті 1-2 цього Закону, до вислуги років зараховується, зокрема, служба у військовому резерві під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, а так само під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі та стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій і Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.
Відповідно до положень підпункту "а" пункту 3 Постанови № 393 визначено, що до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за три місяці, серед іншого: час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції; період проходження служби у військовому резерві під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, а також під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі та стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів; час проходження служби, протягом якого особа брала участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі та стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.
Згідно з підпунктом 16 пункту 2.1 Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, яке було затверджене наказом Міністерства оборони України від 14.08.2014 № 530 (далі - Положення № 530), особам, звільненим з військової служби, які мають право на пенсію відповідно до Закону № 2262-ХІІ, до вислуги років для призначення пенсії зараховується, зокрема, служба у військовому резерві під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі та стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.
Підпунктом 1 пункту 2.3 Положення № 530 визначено, що при обчисленні вислуги років для призначення пенсій (крім пенсій, які призначаються з урахуванням страхового стажу) окремі періоди служби військовослужбовців зараховуються на пільгових умовах (з урахуванням вимог пунктів 2.4 і 2.5 цього розділу) один місяць служби за три місяці, серед іншого: час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції; період проходження служби у військовому резерві під час безпосередньої участі в антитерористичній операції чи забезпеченні її проведення; інші періоди, вказані в підпункті "а" пункту 3 Постанови № 393 (зі змінами).
Згідно з частиною 5 статті 242 КАС України при виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду в постанові від 03.03.2021 у справі № 805/3923/18-а, відступивши від правових висновків, викладених у постановах від 19.09.2018 у справі № 725/1959/17 та від 27.03.2018 у справі № 295/6301/17, зазначив про те, що висновок суду апеляційної інстанції з приводу того, що визначальною для набуття права на призначення пенсії за вислугу років є саме календарна вислуга років, ґрунтується на неправильному застосуванні норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.
У зазначеній постанові Верховний Суд погодився з висновками суду першої інстанції щодо наявності у позивача по справі права на призначення пенсії за вислугу років із зарахуванням на пільгових умовах часу проходження служби, протягом якого позивач брав участь в антитерористичній операції.
Аналогічного за змістом правового висновку Верховний Суд дійшов у своїй постанові від 14.04.2021 у справі № 480/4241/18, відступивши від висновків щодо застосування норм права у постановах Верховного Суду від 22.11.2018 у справі № 161/4876/17, від 15.08.2019 у справі № 281/459/17, від 27.03.2020 у справі № 569/727/17 та інших, у яких Верховний Суд дійшов висновку щодо неможливості пільгового обчислення вислуги років та невідповідності у цій частині Постанови № 393 нормам Закону № 2262-ХІІ.
Зокрема, за наслідками розгляду справи № 480/4241/18 Верховний Суд зробив такі правові висновки:
- у цілях Закону № 2262-ХІІ календарна вислуга - це вислуга, яка складається з повної кількості календарних днів відповідного періоду (тобто календарний рік - 365 календарних днів, календарний місяць - 30 календарних днів);
- для призначення пенсій за вислугу років за Законом № 2262-ХІІ календарна вислуга років може бути зарахована на пільгових умовах відповідно до Постанови № 393.
У постанові від 16.06.2020 у справі № 185/7049/16-а Верховний Суд зазначив, що час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції, зараховується на пільгових умовах - один місяць служби за три.
Таким чином, передбачена Законом № 2262-XII календарна вислуга є вислугою, яка складається з повної кількості календарних днів відповідного періоду (календарний рік - 365 календарних днів, календарний місяць - 30 календарних днів).
Передбачені статтею 17-1 Закону № 2262-XII пільгові умови призначення пенсій згідно з Постановою № 393 полягають в пільговому (кратному) зарахуванні вислуги років.
Вказане зарахування не є самостійним видом вислуги та не конкурує з її календарним обчисленням і є пільговим зарахуванням уже наявної вислуги, фактична тривалість вислуги при такому зарахуванні не змінюється, а лише зараховується на пільгових (кратних) умовах.
Шляхом подібного зарахування особа швидше набуває необхідної кількості вислуги років для призначення пенсії за вислугу років, у порівнянні із зарахуванням вислуги на загальних (не пільгових) умовах, що і становить природу пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за Законом № 2262-XII.
Отже, при визначенні права особи на призначення пенсії за вислугу років має значення і повинна враховуватись як календарна вислуга років, так і пільгова.
Судами установлено, що на дату звільнення зі служби в поліції вислуга років позивача у календарному обчисленні склала 19 років 3 місяці 2 дні, що не заперечується відповідачем.
Відомостей стосовно вислуги років позивача у пільговому обчисленні витяг з наказу від 31.05.2022 № 244 о/с "По особовому складу" не містить.
Крім того, як установлено судами та підтверджується матеріалами справи, у періоди з 01.02.2015 до 06.11.2015, з 07.11.2015 до 30.04.2018, з 01.03.2019 до 31.03.2019, з 01.11.2021 до 30.11.2021 позивач брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції на території Донецької області, а також у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі та стримуванні збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів, на території Донецької області.
З огляду на висновки, які були викладені вище, місцевий суд дійшов правильного висновку, що вказані періоди вислуги років позивача підлягають пільговому обчисленню, оскільки позивач набув право на їх пільгове обчислення саме для призначення пенсії під час проходження служби в період дії редакції Порядку № 393, яка таке право передбачала.
Отже, загальний період вислуги років позивача, що підлягає пільговому обчисленню на підставі довідок від 01.02.2023 № 295/12/03-2023 та № 296/12/03-2023, складає близько 3 років 5 місяців, що у пільговому обчисленні становить понад 10 років.
Приймаючи до уваги наведене, колегія суддів пгоджується з судом першої інстанції, що позивач має достатню кількість календарної вислуги років, яка дає право на призначенні пенсії за вислугу років за пунктом "а" статті 12 Закону № 2262-ХІІ, а відповідачем протиправно відмовлено позивачу в оформленні та направленні до органів Пенсійного фонду України необхідних документів для призначення позивачу пенсії за вислугу років за пунктом "а" статті 12 Закону № 2262-ХІІ.
Тому, позовні вимоги в частині визнання протиправними дій відповідача щодо відмови позивачу в оформленні та направленні до відповідних органів Пенсійного фонду України заяви та документів, необхідних для призначення пенсії за вислугу років за пунктом "а" статті 12 Закону № 2262-ХІІ, правомірні, обґрунтовані та підлягають задоволенню.
Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача оформити та направити до органів Пенсійного фонду України необхідні документи для призначення позивачу пенсії за вислугу років.
Питання стосовно подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій згідно з Законом № 2262-ХІІ регулює Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», який затверджено постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1 (далі - Порядок № 3-1).
Згідно з пунктом 12 Порядку № 3-1 на відповідача, як на уповноважений структурний підрозділ, покладено обов`язок у 10-денний термін після одержання заяви про призначення пенсії здійснити оформлення усіх необхідних документів та подання про призначення пенсії (додаток 2) і направити таку заяву разом із документами до органу, що призначає пенсію.
Отже, враховуючи, що місцевий суд дійшов правильного висновку про протиправність дій відповідача стосовно відмови позивачу в оформленні та направленні до органів Пенсійного фонду України заяви та документів, необхідних для призначення пенсії за вислугу років за пунктом "а" статті 12 Закону № 2262-ХІІ, позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача оформити та направити до відповідних органів Пенсійного фонду заяву позивача і документи для призначення пенсії за вислугу років за пунктом "а" статті 12 Закону № 2262-ХІІ також підлягають задоволенню. 
Доводи апеляційної скарги відповідача не спростовують висновки суду першої інстанції.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України,

                                                       ПОСТАНОВИВ: 

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Донецькій області – залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 березня 2023 року у справі № 200/107/23 – залишити без змін.
Повне судове рішення – 13 липня 2023 року.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                                       І. В. Сіваченко

Судді                                                                                  А. А. Блохін 
                                                                                                                                                                                                                                                А. В. Гайдар