ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2023 року 
м. Київ
справа №640/18335/20
адміністративне провадження № К/990/27586/22 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Мартинюк Н.М.,
суддів -  Жука А.В., Мельник-Томенко Ж.М.,
розглянув у порядку письмового провадження у касаційній інстанції адміністративну справу №640/18335/20
за позовом   ОСОБА_1 
до Міністерства юстиції України в особі Дисциплінарної палати Центральної експертно-кваліфікаційної комісії при Міністерстві юстиції України 
про визнання протиправним і скасування рішення,
за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Войніканіса-Мирського Яна Сергійовича 
на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 серпня 2021 року (головуючий суддя: Каракашьян С.К.)
і постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 31 серпня 2022 року (головуючий суддя: Горяйнов А.М., судді: Костюк Л.О., Шелест С.Б.).
ВСТАНОВИВ:
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства юстиції України в особі Дисциплінарної палати Центральної експертно-кваліфікаційної комісії при Міністерстві юстиції України (далі - «ЦЕКК»), у якому просив суд:
- визнати протиправними і скасувати рішення Дисциплінарної палати Центральної експертно-кваліфікаційної комісії при Міністерстві юстиції України від 27 травня 2020 року №1 та від 2 липня 2020 року №2.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржуваними рішеннями його як судового експерта притягнуто до дисциплінарної відповідальності та застосовано до нього дисциплінарні стягнення у виді попередження та призупинення дії свідоцтва на 6 місяців. 
Позивач зазначає, що ці рішення прийняті відповідачем безпідставно і необґрунтовано, оскільки в них не встановлено фактів порушення ним конкретних вимог законодавства України про судову експертизу та/або методичних вимог; не досліджено обставин вчинених, на думку відповідача, дисциплінарних проступків; не аргументовано необхідності притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обрання відповідних видів дисциплінарних стягнень; не враховано результати його роботи за попередні роки. 
До того ж, позивач звернув увагу на відсутність в оскаржуваних рішеннях прізвищ, ініціалів та підписів усіх членів дисциплінарної палати, які брали участь у засіданні.
Тож, з указаними рішеннями Дисциплінарної палати Центральної експертно-кваліфікаційної комісії при Міністерстві юстиції України позивач не згоден, вважає їх незаконними і такими, що належить скасувати у судовому порядку.
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 серпня 2021 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 3 грудня 2021 року, у задоволенні позову відмовлено.
Суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновку про правомірність оскаржуваних рішень про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, враховуючи, що експерти, які проводили аналіз складених ОСОБА_1 висновків судово-економічних експертиз, конкретно вказали на допущені ним під час проведення експертиз порушення вимог Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 8 жовтня 1998 року №53/5. Одночасно, підписання оскаржуваних рішень головою і секретарем дисциплінарної палати Комісії, за висновком судів попередніх інстанцій, узгоджується з приписами пункту 15 розділу II Положення про Центральну експертно-кваліфікаційну комісію при Міністерстві юстиції України та атестацію судових експертів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2015 року №301/5 (далі - «Положення №301/5»), оскільки ці рішення були прийняті за результатами засідань у режимі відеоконференцзв`язку.
Постановою Верховного Суду від 26 травня 2022 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Скасовано постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 3 грудня 2021 року, а справу направлено на новий судовий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Направляючи справу на новий розгляд, Верховний Суд зазначив, що суд апеляційної інстанції безпідставно вийшов за межі доводів та вимог апеляційної скарги і надав оцінку доводам позивача (фактично новій підставі позову), які не були ним висловлені у суді першої інстанції й не були предметом його розгляду.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 31 серпня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 серпня 2021 року - без змін.
Суд апеляційної інстанції повною мірою погодився із висновками окружного суду.
Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзивів
У жовтні 2022 року представник позивача подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просив скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 серпня 2021 року і постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 31 серпня 2022 року у цій справі, та ухвалити нову постанову, якою задовольнити позов повністю.
У поданій касаційній скарзі, скаржник зауважує, що суди попередніх інстанцій не врахували постанову Верховного Суду від 30 серпня 2022 року у справі №640/27721/20 щодо врегулювання підстав юридичної відповідальності виключно законами України, а не нормативно-правовими актами Міністерства юстиції України.
До того ж, скаржник зазначає про порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, яке полягає у ненаданні оцінки правомірності та законності оскаржуваних рішень крізь призму статті 2 КАС України. Скаржник зазначає, що суди попередніх інстанцій мали надати свою оцінку щодо відповідності оскаржуваних рішень критеріям законності й обґрунтованості у контексті прийняття їх у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з огляду на притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності усупереч положенню статті 92 Конституції України (юридична відповідальність визначається законами України). 
Ухвалою Верховного Суду від 8 листопада 2022 року  було відкрито касаційне провадження на підставі пунктів 1 і 4 частини четвертої  статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - «КАС України»).
У відзиві на касаційну скаргу відповідач просить відмовити у її задоволенні, а судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у цій справі залишити без змін. Відзив обґрунтований правильністю вирішення спору судами попередніх інстанцій із дотриманням норм матеріального і процесуального права.
ІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ
Рішенням ЦЕКК від 6 липня 2018 року ОСОБА_1 присвоєно (підтверджено) кваліфікацію судового експерта з правом проведення економічних експертиз за спеціальностями: 11.1 - дослідження документів бухгалтерського, податкового обліку і звітності; 11.2 - дослідження документів про економічну діяльність підприємств і організацій; 11.3 - дослідження документів фінансово-кредитних операцій.
ОСОБА_1 отримав свідоцтво від 6 липня 2018 року №1953, яке дійсне до 6 липня 2021 року. Позивач працює та здійснює експертну діяльність у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Київська незалежна судово-експертна установа».
До Міністерства юстиції України надійшов лист Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, від 2 березня 2020 року №1458/11-5   щодо порушення питання про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у зв`язку з можливими порушеннями ним вимог нормативно-правових актів з питань судово-експертної діяльності та методик проведення судових експертиз під час складання висновку судово-економічної експертизи від 11 лютого 2020 року №2935.
На підставі вказаного звернення Нацкомфінпослуг та подання директора Департаменту експертного забезпечення правосуддя від 20 березня 2020 року рішенням дисциплінарної палати ЦЕКК від 9 квітня 2020 року №3 відкрито дисциплінарне провадження щодо судового експерта    ОСОБА_1 .
Рішенням дисциплінарної палати ЦЕКК від 27 травня 2020 року №1 відповідно до розділу VI Положення №301/5 судового експерта ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та застосовано до нього дисциплінарне стягнення у вигляді попередження.
До того ж, до Міністерства юстиції України надійшла скарга від ТОВ «Тутковський інтегровані рішення» від 13 січня 2020 року №13/01-20 щодо проведення перевірки висновку економічної експертизи від 13 грудня 2019 року №2911, складеного судовим експертом   ОСОБА_1, на предмет його відповідності вимогам нормативно-правових актів та правильності застосованих методів дослідження.
На підставі зазначеної скарги та подання директора Департаменту експертного забезпечення правосуддя від 21 травня 2020 року рішенням від 1 червня 2020 року №1 дисциплінарна палата ЦЕКК відкрила дисциплінарне провадження стосовно судового експерта ОСОБА_1 
2 липня 2020 року дисциплінарною палатою ЦЕКК прийнято рішення №2, яким відповідно до розділу VI Положення №301/5 ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності, застосовано до нього дисциплінарне стягнення у виді призупинення на шість місяців дії свідоцтва №1953 за експертними спеціальностями: 11.2 - дослідження документів про економічну діяльність підприємств і організацій; 11.3 - дослідження документів фінансово-кредитних операцій, зобов`язано пройти підготовку за відповідними програмами підготовки та повторно пройти атестацію.
ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВА
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною другою статті 2 КАС України визначено, що в справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Закон України «Про судову експертизу» визначає правові, організаційні і фінансові основи судово-експертної діяльності з метою забезпечення правосуддя України незалежною, кваліфікованою і об`єктивною експертизою, орієнтованою на максимальне використання досягнень науки і техніки.
Положеннями вказаного Закону визначено, що судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.
Судово-експертна діяльність здійснюється на принципах законності, незалежності, об`єктивності і повноти дослідження.
Положеннями статті 7 Закону України «Про судову експертизу» передбачено, що судово-експертну діяльність здійснюють державні спеціалізовані установи, а також судові експерти, які не є працівниками зазначених установ, та інші фахівці (експерти) з відповідних галузей знань у порядку та на умовах, визначених цим Законом.
Відповідно до статті 14 цього Закону судовий експерт на підставах і в порядку, передбаченими законодавством, може бути притягнутий до юридичної відповідальності.
Організаційні засади, завдання та порядок діяльності Центральної експертно-кваліфікаційної комісії при Міністерстві юстиції України, порядок розгляду питань дисциплінарної відповідальності судових експертів визначає Положення про Центральну експертно-кваліфікаційну комісію при Міністерстві юстиції України та атестацію судових експертів, що затверджене наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2015 року №301/5.
Відповідно до пункту 1 розділу ІІ Положення №301/5 Центральна експертно-кваліфікаційна комісія при Міністерстві юстиції України (далі - ЦЕКК) є колегіальним органом, що діє при Міністерстві юстиції України.
Одним із основних завдань ЦЕКК, згідно із підпунктом 7 пункту 2 розділу ІІ Положення №301/5 є розгляд питань  щодо  дисциплінарної відповідальності судових експертів.
Згідно із пунктом 3 розділу ІІ Положення №301/5 ЦЕКК діє у складі кваліфікаційної і дисциплінарної палат. Кваліфікаційна палата ЦЕКК виконує завдання, передбачені підпунктами 2-5  пункту 2 цього розділу. Дисциплінарна палата ЦЕКК виконує завдання, передбачені підпунктами  6, 7  пункту 2 цього розділу.
За правилами пунктів 2-7 розділу VI Положення №301/5 процедура розгляду питань щодо дисциплінарної відповідальності судових експертів включає: розгляд питання щодо порушення дисциплінарного провадження; розгляд питання та прийняття рішення щодо дисциплінарної відповідальності судового експерта.
Підставою для розгляду питань щодо порушення дисциплінарного провадження є подання керівника Структурного підрозділу Мін`юсту. Подання вноситься за результатами перевірки відповідності поданого звернення вимогам пункту 5 розділу VI цього Положення. До подання додаються документи, що містять інформацію про можливі допущення судовим експертом  порушень  вимог нормативно-правових актів з питань судово-експертної діяльності та/або методик проведення судових експертиз. Документами, що містять інформацію про можливі допущення судовим експертом  порушень  вимог нормативно-правових актів з питань судово-експертної діяльності та/або методик проведення судових експертиз, є акти перевірок діяльності судових експертів, які не є працівниками державних спеціалізованих установ, звернення до Мін`юсту керівника НДУСЕ, а також звернення юридичних, фізичних осіб, які є учасниками справи, або кримінального провадження, або правовідносин, до яких залучено судового експерта з метою надання висновку.
За результатами розгляду подання та доданих до нього документів дисциплінарна палата ЦЕКК приймає одне з таких рішень: не порушувати дисциплінарне провадження; порушити дисциплінарне провадження.
У разі порушення дисциплінарного провадження дисциплінарна палата ЦЕКК може прийняти рішення про витребування пояснення у судового експерта та/або проведення аналізу висновку експерта, інформація в якому є предметом оскарження, з метою перевірки відповідності висновку вимогам нормативно-правових актів з питань судово-експертної діяльності та методикам проведення судових експертиз та доручити здійснення аналізу члену (членам) постійного чи змінного складів палат ЦЕКК або НДУСЕ.
Метою аналізу висновку не є його спростування чи підтвердження. Для проведення аналізу висновок експерта знеособлюється шляхом ретушування даних щодо суб`єктів призначення та проведення експертизи, учасників справи (провадження), а також інших відомостей, що не можуть бути розголошені відповідно до вимог законодавства.
Аналіз висновку здійснюють судові експерти, які мають кваліфікацію судового експерта з тієї експертної спеціальності, за якою складено висновок, що підлягає аналізу, та не менше ніж трирічний стаж експертної роботи.
За результатами аналізу висновку складається довідка за зразком згідно з додатком 12 до цього Положення. Довідка складається на кожний висновок, щодо якого проведено аналіз. Строк проведення аналізу висновків не може перевищувати 14 календарних днів.
Відповідно до пункту 10 розділу VI Положення №301/5 за наслідками розгляду питання щодо дисциплінарної відповідальності судового експерта дисциплінарна палата ЦЕКК приймає одне з таких рішень: 1) притягнути судового експерта до дисциплінарної відповідальності та застосувати відповідне дисциплінарне стягнення; 2) не притягувати судового експерта до дисциплінарної відповідальності; 3) припинити дисциплінарне провадження.
Згідно із пунктами 12,  13, 15 розділу VI Положення №301/5 до судових експертів можуть бути застосовані такі  види дисциплінарних стягнень: 1) попередження; 2) призупинення дії Свідоцтва  (на строк до одного року); 3) позбавлення кваліфікації судового експерта; 4) пониження кваліфікаційного класу судового експерта (щодо судових експертів науково-дослідних установ судових експертиз Міністерства юстиції України).
При обранні виду дисциплінарного стягнення дисциплінарна палата ЦЕКК враховує факт визнання судовим експертом своєї вини, тяжкість наслідків, які настали в результаті вчинення дисциплінарного проступку, вжиті судовим експертом заходи для недопущення настання негативних наслідків або їх усунення, відомості щодо обставин, за яких вчинено дисциплінарний проступок, а також те, чи застосовувалися раніше до судового експерта дисциплінарні стягнення, та інші відомості, що його характеризують як судового експерта (досвід роботи судовим експертом тощо).
У разі застосування до судового експерта дисциплінарного стягнення у вигляді призупинення дії Свідоцтва (на строк до одного року) дисциплінарна палата ЦЕКК  зобов`язує судового експерта пройти підготовку (стажування) за відповідними програмами підготовки та повторно пройти атестацію.
Згідно із пунктом 21 Положення №301/5 рішення  дисциплінарної палати ЦЕКК  про притягнення до дисциплінарної відповідальності може бути оскаржене в установленому законодавством порядку.
IV. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Відповідно до частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 341 КАС України).
Згідно з ухвалою Верховного Суду від 8 листопада 2022 року касаційне провадження у цій справі відкрите на підставі пунктів 1 і 4 частини четвертої статті 328 КАС України.
Спірні правовідносини між сторонами склались з приводу правомірності рішень ЦЕКК про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.
Однією з підстав відкриття касаційного провадження у цій справі є перевірка доводу ОСОБА_1 щодо неврахування судами попередніх інстанцій правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 30 серпня 2022 року у справі №640/27721/20.
Так, у вказаній постанові Верховного Суду сформовано правовий висновок, який полягає у неправомірності притягнення судового експерта до дисциплінарної відповідальності за підпунктом 1 пункту 13 Положення №301/5, адже це суперечить пункту 22 статті 92 Конституції України, відповідно до якої виключно законами України визначаються засади цивільно-правової відповідальності; діяння, які є злочинами, адміністративними або дисциплінарними правопорушеннями, та відповідальність за них.
Відповідно до пункту 22 статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються засади цивільно-правової відповідальності; діяння, які є злочинами, адміністративними або дисциплінарними правопорушеннями, та відповідальність за них.
До того ж, в рішенні Конституційного Суду України від 30 травня 2001 року №7-рп/2001 (справа про відповідальність юридичних осіб) визначено: «Наголошуючи на важливості гарантій захисту прав і свобод людини і громадянина, Конституція України встановила, що склад правопорушення як підстава притягнення особи до юридичної відповідальності та заходи державно-примусового впливу за його вчинення визначаються виключно законом, а не будь-яким іншим нормативно-правовим актом, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, що ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення, та бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення (статті 58, 61, пункти 1, 22 частини першої статті 92 Конституції України).
Системний аналіз викладених конституційних положень дає підстави дійти висновку, що за своїм змістом пункт 22 частини першої статті 92 Конституції України спрямований не на встановлення переліку видів юридичної відповідальності. Ним визначено, що виключно законами України мають врегульовуватись засади цивільно-правової відповідальності (загальні підстави, умови, форми відповідальності тощо), підстави кримінальної, адміністративної та дисциплінарної відповідальності - діяння, які є злочинами, адміністративними або дисциплінарними правопорушеннями (основні ознаки правопорушень, що утворюють їх склад), та відповідальність за них. У такий спосіб Конституція України заборонила врегульовувати зазначені питання підзаконними нормативно-правовими актами та встановила, що лише Верховна Рада України у відповідному законі має право визначати, яке правопорушення визнається, зокрема, адміністративним правопорушенням чи злочином, та міру відповідальності за нього».
На момент виникнення між сторонами спірних правовідносин, як у справі  №640/27721/20,  так і у цій справі, редакція статті 14 Закону України «Про судову експертизу», визначала, що судовий експерт на підставах і в порядку, передбаченими законодавством, може бути притягнутий до юридичної відповідальності.
Процедура притягнення судового експерта до дисциплінарної відповідальності визначено Положенням про Центральну експертно-кваліфікаційну комісію при Міністерстві юстиції України та атестацію судових експертів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2015 року №301/5, яке прийнято в розвиток статті 14 указаного Закону.
Проте, ні у вказаній статті 14, ні в Законі України «Про судову експертизу» у цілому не передбачено (у редакції Закону, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) діяння, які є дисциплінарними правопорушеннями, та відповідальність за них.
Тобто, Закон України «Про судову експертизу» не визначав діяння, які є дисциплінарними правопорушеннями (основні ознаки правопорушень, що утворюють їх склад). Не містить таких норм і Положення №301/5 в частині визначення діянь, за вчинення яких експерт міг би притягуватись до дисциплінарної відповідальності у виді попередження чи призупинення дії свідоцтва (на строк від 6 місяців і більше).
У контексті зазначеного, Верховний Суд погоджується із доводом ОСОБА_1 щодо неврахування судом апеляційної інстанції правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 30 серпня 2022 року у справі №640/27721/20 у подібних правовідносинах.
До того ж, Суд погоджується із доводом ОСОБА_1 щодо порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, яке полягає у ненаданні оцінки оскаржуваним рішенням Дисциплінарної палати Центральної експертно-кваліфікаційної комісії при Міністерстві юстиції України крізь призму статті 2 КАС України.
Так, відповідно до пункту 1 частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Отже, вирішуючи цей спір, суди повинні були  перевірити чи діяв відповідач під час  притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений Конституцією та законами України.
Частини перша-третя статті 7 КАС України визначає, що суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів. Суд застосовує інші  правові акти, прийняті  відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини четвертої статті 7 КАС України якщо суд доходить висновку, що закон чи інший правовий акт суперечить Конституції України, суд не застосовує такий закон чи інший правовий акт, а застосовує норми Конституції України як норми прямої дії.
Отже, суди попередніх інстанцій мали б не застосовувати до спірних правовідносин підпункт 1 і 2 пункту 12 Розділу VI Положення №301/5, оскільки вони не відповідали вимогам пункту 22 статті 92 Основного Закону України.
Підсумовуючи наведене, колегія суддів визнає такими, що знайшли підтвердження доводи касаційної скарги про те, що висновки судів попередніх інстанцій є помилковими і такими, що здійснені за наслідком неправильного застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права.
Згідно з пунктом 3 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.
Відповідно до частин першої та третьої статті 351 КАС суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
З урахуванням того, що фактичні обставини справи судами попередніх інстанцій встановлено повно, але неправильно застосовано норми матеріального права, а у питанні застосування та тлумачення норм матеріального права Верховний Суд є судом, який має повну юрисдикцію, то Верховний Суд за правилами частини першої статті 351 КАС України вважає за необхідне касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, рішення судів попередніх інстанцій скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.
Питання розподілу судових витрат визначено главою 8 КАСУ України.
Так, відповідно до частини першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Абзацом 1 частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
У касаційній скарзі ОСОБА_1 просив Суд стягнути на його користь загальну суму понесених судових витрат у розмірі: 52430 грн 40 коп, яка складається із судового збору за подання позовної заяви у розмірі: 1681 грн 60 коп; судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі: 2522 грн 40 коп; судового збору за подання касаційної скарги у розмірі: 3363 грн 20 коп; витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції у розмірі: 27500 грн 00 коп; витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції у розмірі: 14000 грн 00 коп.
З матеріалів справи вбачається, що сплата позивачем судового збору за подання позовної заяви у розмірі: 1681 грн 60 коп, підтверджується квитанцією №071020001 від 10 серпня 2020 року (т. 1 а.с. 65); судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі: 2522 грн 40 коп, підтверджується квитанцією №ПН2631263 від 1 вересня 2021 року (т. 4 а.с. 38); судового збору за подання касаційної скарги у розмірі: 3363 грн 20 коп, підтверджується квитанцією №0.0.2666737017.1 від 8 серпня 2022 року (т. 5 а.с. 26).
З огляду на зазначене, Суд вбачає достатньо підстав для стягнення на користь ОСОБА_1 з бюджетних асигнувань Міністерства юстиції України загальної суми сплаченого ним судового збору в розмірі: 7567 грн 20 коп.
Що стосується витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного.
Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 професійну правничу допомогу у суді першої інстанції надавало Адвокатське бюро «Войніканіс-Мирського», на підставі Договору про надання правової (правничої) допомоги №84 від 16 липня 2022 року (т. 1 а.с. 66-67). Повноваження на представництво інтересів ОСОБА_1 адвокатом Войніканіс-Мирським Я.С. підтверджується Ордером серія КС №546915 від 6 серпня 2020 року (т. 1 а.с. 68). У матеріалах справи містяться також копії свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №4675/10 і посвідчення адвоката Войніканіс-Мирського Я.С. (т. 1 а.с. 69).
До того ж, у матеріалах справи міститься Акт приймання-передачі від 10 серпня 2020 року наданої правової допомоги відповідно до Договору про надання правової (правничої) допомоги №84 від 16 липня 2022 року, яким деталізована сума оплати за кожен вид послуг, наданих Адвокатським бюро ОСОБА_1 за указаним договором (т.1 а.с. 72).
У якості доказу, яким підтверджується факт понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції, надано до суду рахунок на оплату №108 від 10 серпня 2020 року (т. 1 а.с. 70). З цього рахунку вбачається, що Адвокатське бюро «Войніканіс-Мирського» за надану правову допомогу відповідно до Договору про надання правової (правничої) допомоги №84 від 16 липня 2022 року та письмового завдання від 22 липня 2020 року визначило загальну суму гонорару у розмірі: 27500 грн 00 коп. Факт оплати цих коштів ОСОБА_1 на користь Адвокатське бюро «Войніканіс-Мирського» підтверджено дублікатом квитанції №0.01795452772.1 від 10 серпня 2020 року (т. 1 а.с. 71).
За для підтвердження факту понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції, суду надано окрім зазначеного Договору №108 від 10 серпня 2020 року та відповідного ордеру,  Акт приймання-передачі від 31 серпня 2021 року наданої правової допомоги відповідно до Договору про надання правової (правничої) допомоги №84 від 16 липня 2022 року, яким деталізована сума оплати за кожен вид послуг, наданих Адвокатським бюро ОСОБА_1 за указаним договором у суду апеляційної інстанції (т.4 а.с. 36).
До того ж, представником позивача долучено рахунок на оплату №185 від 31 серпня 2021 року (т. 4 а.с. 37). З цього рахунку вбачається, що Адвокатське бюро «Войніканіс-Мирського» за надану правову допомогу відповідно до Договору про надання правової (правничої) допомоги №84 від 16 липня 2022 року та письмового завдання від 31 серпня 2021 року визначило загальну суму гонорару у розмірі: 14000 грн 00 коп. Факт оплати цих коштів ОСОБА_1 на користь Адвокатське бюро «Войніканіс-Мирського» підтверджено квитанцією №ПН2631263 від 1 вересня 2021 року (т. 4 а.с. 38).
У відзиві на касаційну скаргу відповідач заперечує проти задоволення вимоги позивача щодо стягнення на його користь витрат на професійну правничу допомогу. Таку позицію відповідач обґрунтував тим, що вважає непідтвердженим жодним доказом розмір фактично понесених ОСОБА_1 судових витрат.
Указаний довід відповідача Суд відхиляє, адже ОСОБА_1 довів наведеними вище доказами факт понесення судових витрат у судах першої та апеляційної інстанції на загальну суму: 41500 грн 00 коп.
До того ж, у касаційній скарзі відповідач не обґрунтовує непропорційних заявленого розміру судових витрат складності цієї справи.
Тож, витрати на професійну правничу допомогу на вказану суму Верховний Суд вважажє співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді й відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.
Ураховуючи наведене, Верховний Суд вважає за належне стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства юстиції України суму понесених судових витрат у загальному розмірі: 52430 грн 40 коп, яка складається із судового збору за подання позовної заяви у розмірі: 1681 грн 60 коп; судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі: 2522 грн 40 коп; судового збору за подання касаційної скарги у розмірі: 3363 грн 20 коп; витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції у розмірі: 27500 грн 00 коп; витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції у розмірі: 14000 грн 00 коп.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд 
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Войніканіса-Мирського Яна Сергійовича задовольнити.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 серпня 2021 року  і постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 31 серпня 2022 року у справі №640/18335/20 скасувати.
Ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України в особі Дисциплінарної палати Центральної експертно-кваліфікаційної комісії при Міністерстві юстиції України про визнання протиправним і скасування рішення задовольнити.
Визнати протиправними і скасувати рішення Дисциплінарної палати Центральної експертно-кваліфікаційної комісії при Міністерстві юстиції України від 27 травня 2020 року №1 та від 2 липня 2020 року №2, прийняті стосовно ОСОБА_1 .
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства юстиції України (01001,  місто Київ, вулиця Архітектора Городецького, будинок 13, код ЄДРПОУ 00015622) судові витрати у загальному розмірі 52430 (п`ятдесят дві тисячі чотириста тридцять гривень) грн 40 коп (сорок копійок) гривень 00 коп.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не може бути оскаржена.

………………….

………………….

………………….
Н.М. Мартинюк 
А.В. Жук    
Ж.М. Мельник-Томенко,
Судді Верховного Суду