Ухвала
26 липня 2023 року
місто Київ
справа № 2-1119/2007
провадження № 61-10038ск23
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Яремка В. В. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Ступак О. В.,
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 27 червня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності на об`єкт нерухомості, який вважати введеним в експлуатацію,
особа, яка не брала участі у справі, - ОСОБА_1 ,
ВСТАНОВИВ:
Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 01 серпня 2007 року позов ОСОБА_2 задоволено.
Визнано договір купівлі-продажу від 01 лютого 2007 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про відчуження 1/2 частки тракторної майстерні літери А, 1/2 частки складу літери Б, сторожки О-2, вбиральні К, гаражу Д, складів Л, М, Е, розташованих на АДРЕСА_1 , дійсним.
Визнано за ОСОБА_2 право власності на зазначене майно, яке вважати введеними в експлуатацію.
Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, особа, яка не брала участі у справі, - ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою з посиланням на те, що відчужене майно є спільним сумісним майном подружжя.
Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 27 червня 2023 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 01 серпня 2007 року закрито.
03 липня 2023 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду з касаційного скаргою на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 27 червня 2023 року, просить оскаржуване судове рішення скасувати, справу направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.
Касаційна скарга за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України, подана у строк, судовий збір сплачено.
Згідно з частиною другою статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
У касаційній скарзі заявник посилається на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, а саме: статей 3, 4, 10, 13, 15, 16, 95, 263 ЦПК України, статті 60 Сімейного кодексу України, статей 220, 369 Цивільного кодексу України, статті 17 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; неврахування висновків, викладених у постанові Верховного Суду України від 19 квітня 2014 року у справі 
№ 6-180цс14, у постановах Верховного Суду від 12 квітня 2018 року у справі № 910/18739/16, від 13 березня 2018 року у справі № 904/1246/17 від 14 березня 2018 року у справі № 910/10197/17, від 22 березня 2018 року у справі № 01/500, від 02 квітня 2018 року у справі № 910/9026/13, від 11 квітня 2018 року у справі № 904/7822/17, від 17 квітня 2018 року у справі № 909/1056/15, від 24 квітня 2018 року у справі № 905/1538/17, від 02 травня 2018 року у справі № 12/58/09, від 04 травня 2018 року у справі № 40/353-10, від 23 червня 2018 року у справі № 904/10035/17, від 22 серпня 2018 року у справі № 918/135/18, від 31 серпня 2018 року у справі № 918/1738/14, від 11 червня 2018 року у справі № 916/613/17, від 11 липня 2018 року у справі № 904/8549/17 від 19 липня 2018 року у справі № 923/1151/15, від 10 серпня 2018 року у справі № 911/589/17, від 13 серпня 2018 року у справі № 33/323, від 11 вересня 2018 року у справі № 910/22702/17, від 11 грудня 2018 року у справі № 18/667/11, від 22 грудня 2018 року у справі № 916/1216/18, від 17 липня 2019 року у справі № 810/719/18 від 24 вересня 2020 року у справі № 638/8532/16-ц, від 12 січня 2022 року у справі № 234/11607/20, від 13 липня 2022 року у справі № 201/7705/19; недослідження зібраних у справі доказів; встановлення обставин, що мають значення, на підставі недопустимих доказів.
Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Суд не встановив достатніх й обґрунтованих підстав для повернення касаційної скарги, а також відмови у відкритті касаційного провадження.
Отже, є підстави для відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 та витребування матеріалів справи.
Згідно з частиною восьмою статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу. Якщо разом з касаційною скаргою подано заяви чи клопотання, суд в ухвалі про відкриття касаційного провадження встановлює строк, протягом якого учасники справи мають подати свої заперечення щодо поданих заяв чи клопотань, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
Підставами відкриття касаційного провадження є підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України.
На підставі наведеного та керуючись статтями 389, 390, 392, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відкрити касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 27 червня 2023 року.
Витребувати з Вільнянського районного суду Запорізької області від 01 серпня 2007 року справу № 2-1119/2007 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності на об`єкт нерухомості, який вважати введеним в експлуатацію.
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                            В. В. Яремко
                                                                                                                      А. С. Олійник
                                                                                                                        О. В. Ступак