ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2023 року 
м. Черкаси   

Справа № 712/7587/23		
Провадження № 22-ц/821/1458/23		
категорія: на ухвалу                               	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого: Бородійчука В.Г. 
суддів: Василенко Л.І., Карпенко О.В.
секретаря: Мунтян К.С.

учасники справи: 

заявник: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Віва Капітал»
представник заявника: адвокат Грушевий Юрій Віталійович
відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 
треті особи: ОСОБА_3 , приватний нотаріус Алєксєєва Інна Юріївна

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 26 липня 2023 року про забезпечення позову у справі за заявою представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Віва Капітал» про забезпечення позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Віва Капітал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , приватний нотаріус Алєксєєва Інна Юріївна, про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири,-

в с т а н о в и в :

25 липня 2023 року позивач товариство з обмеженою відповідальністю «ВІВА КАПТАЛ» (м. Шпола Черкаської області, вул. Таранця, 20) звернувся з позовом до відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Алєксєєва І.Ю. про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири.
Просить суд визнати недійсним договір купівлі-продажу 3651 від 12.07.2023 року квартири АДРЕСА_1 укладеним між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Алєксєєвою І.Ю.; стягнути з відповідачів суму сплаченого судового збору та витрати на правову допомогу.
25 липня 2023 року одночасно з позовом до Соснівського районного суду м.Черкаси надійшла заява представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Віва Капітал» адвоката Ю.В.Грушевого про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно.
В обґрунтування заяви зазначено, що відповідно до укладеного договору № 11-Ч/ЮО від 05 березня 2019 року ПП «УКР-ЄВРО БУД» отримало на поповнення обігових коштів кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії у розмірі 300 000,00 грн. гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% річних від суми кредиту.
В забезпечення виконання зобов`язання між Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ВІВА КАПІТАЛ» та ОСОБА_3 05 березня 2019 року було укладено договір поруки № 11- Ч/ЮО П/2.
ПП «УКР-ЄВРО БУД» не повернуло своєчасно кредитодавцю грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом та відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення кредитного договору а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, ПП «УКР-ЄВРО БУД» зобов`язання за вказаним договором не виконало.
18.06.2021 року, Позивач, передбачаючи недобросовісність дій ПП «УКР-ЄВРО БУД» звернувся до Господарського суду Черкаської області з позовом про стягнення солідарно заборгованості з ПП «УКР-ЄВРО БУД», ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в розмірі 349 821,68 грн. грн. (справа № 925/864/21).
Рішенням суду по справі №925/864/21 від 24.10.2022 року позов задоволено в повному обсязі, стягнуто солідарно заборгованість з ПП «УКР-ЄВРО БУД», ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ВІВА КАПІТАЛ» в розмірі 349 821,68 грн., яка складається з наступного: кредиту - 300 000 грн., заборгованості за відсотками - 49 821,68 грн. та судовий збір у рівних частках з Відповідачів, по 1749,11 грн. Додатковим рішенням суду по справі № 925/984/21 від 22.11.2022 року стягнуто солідарно з ПП «УКР-ЄВРО БУД», ОСОБА_4 та ОСОБА_3 витрати на оплату правової допомоги у розмірі 56 700 грн.
Накази суду про стягнення заборгованості з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ПП ««УКР-ЄВРО БУД» було передано до приватного виконавця Плесюка О.Є., Виконавче провадження відносно ОСОБА_3 за № 70614918.
В рамках виконавчого провадження було встановлено, що ОСОБА_3 з метою зменшення кількості належному йому на праві власності нерухомого майна, здійснив відчуження нерухомого майна, яке розташоване за адресою АДРЕСА_2 , шляхом укладення на користь ОСОБА_1 договору дарування № 5892 від 07 жовтня 2022 року, що посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Черкаської області Левицькою Е.А.
Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 24.04.2023 року за позовом ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ВІВА КАПІТАЛ» вказаний договір дарування визнано недійсним. Крім того, ухвалою суду від 03.03.2023 року на вказану квартиру в порядку забезпечення було накладено арешт. А ухвалу до виконання судом направлено до Відділу реєстрації речових прав управління х питань реєстрації Черкаської міської ради.
Не погоджуючись з зазначеним рішення ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було подано апеляційна скарги.
14.06.2023 року постановою Черкаського апеляційного суду апеляційні скарги мати та сина відхилені, а рішення Соснівського суду м. Черкаси залишено без змін.
Звернувшись 24.07.2023 року до державного реєстратора речових прав з оригіналом рішення Соснівського районного суду м. Черкаси та Постановою Черкаського апеляційного суду з заявою щодо виконання рішення суду в частині скасування державної реєстрації права власності за ОСОБА_1 стягувачем було встановлено, що 12.07.2023 року ОСОБА_1 здійснила відчуження даної квартири на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 . Вказаний договір купівлі-продажу було посвідчено приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Алєксєєвою І.Ю.
Таким чином, володіючи достовірною інформацією про те, що спірна квартира перебуває під арештом, а також про те, що рішеннями судів визнано недійсним договір дарування, ОСОБА_1 не маючи достатніх правових підстав щодо розпорядження майном, яке їй не належить, здійснила відчуження квартири АДРЕСА_4 шляхом укладення договору купівлі-продажу.
З наведеного випливає, що сторони даної справи діють протиправно та недобросовісно, що підтверджується судовими рішеннями, а відтак, невжиття судом заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно надає відповідачам можливість втретє відчужити його, і як наслідок уникнути відповідальності за невиконання зобов`язання по кредитному договору № 11-Ч/ЮО від 05 березня 2019 року. Відчуження вищевказаного майна ускладнить виконання рішення суду по справі 712/1503/23 у випадку задоволення позовних вимог.
Таким чином, в будь який момент, належне Відповідачу-2 майно може бути реалізовано. Крім того йому відомо про те, що спірне майно перебуває під арештом і стосовно нього скасовано право власності у ОСОБА_1 .
Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально- правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Тому просить накласти арешт на квартиру на квартиру за адресою: АДРЕСА_5 , яка належить на праві власності ОСОБА_2 з метою забезпечення ефективного судового захисту та можливості виконання рішення суду, оскільки спірна квартира може бути в будь-який час реалізована.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 26 липня 2023 року заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Віва Капітал» про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно задоволено.
Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_6 , яка належить ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Не погоджуючись з вищевказаною ухвалою, ОСОБА_2 звернулася до Черкаського апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду 1 інстанції. Вказує, що судом 1 інстанції не прописано в судовому рішенні яким чином відмова у забезпеченні позову унеможливить виконання рішення суду. Суд 1 інстанції під час винесення ухвали порушив умови ст. 149,150 ЦПК України. Стверджує, що він є добросовісним набувачем нерухомості. Під час оформлення нотаріусом договору, нотаріус перевірила всі умови, існування яких може вплинути на відмову вчинення нотаріальної дії. Позивач не є стороною договору, а відтак перед вирішенням витання законності укладення договору, позивач повинен довести суду, що умови договору порушують його права.

У вересні 2023 року представник ТОВ «Фінансова компанія «Віва Капітал» - адвокат Грушевий Юрій Віталійович подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить ухвалу суду 1 інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення. Вказує, що оскаржувана ухвала жодним чином не порушує норми чинного законодавства України. Подвійне відчуження квартири свідчить про те, що відповідачі діють умисно і намагаються приховати належне їм майно.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду 1 інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Згідно з ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.
Отже, арешт може бути накладено лише на майно, яке належить на праві власності відповідачу.
Як вбачається з роз`яснень, викладених у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 2 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з  урахуванням  доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог,  пересвідчитися,  зокрема,  в тому, що між сторонами дійсно виник  спір  та  існує  реальна  загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних  вимог,  дані  про  особу  відповідача,  а  також відповідність виду забезпечення позову,  який просить  застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
Відповідно до ч.3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.
Інститут забезпечення позову є сукупністю встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.
Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.
Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.
Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Крім того, п. 1-4 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України роз`яснення, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів до забезпечення позову з урахуванням адекватності вимог заявника, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, ймовірності утруднення виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.
Отже, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, доведеності і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду чи утруднення ефективного захисту прав позивача в разі невжиття таких заходів.
Також заходи забезпечення позову повинні узгоджуватися з предметом та підставами позову, а особа, що заявляє про необхідність вжиття заходів забезпечення позову судом, зобов`язана довести зв`язок між неприйняттям таких заходів і утрудненням чи неможливістю виконання судового рішення.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом 1 інстанції, що належність квартири АДРЕСА_6 ОСОБА_2 підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 26.07.2023 р. № 340416986.
Розглядаючи спір, суд першої інстанції, встановлюючи обставини по справі, взяв до уваги вищезазначені факти та, в сукупності з наданими сторонами доказами, оцінив їх під час постановлення своїх висновків.
Таким чином, суд 1 інстанції вірно дійшов висновку, що доводи заяви про забезпечення позову дають підстави припускати, що у разі невжиття заходів забезпечення позову спірна квартира може бути відчужена її набувачем за оспорюваним правочином, що може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у випадку задоволення позову, тому заява про забезпечення позову підлягає до задоволення.
Таким чином, з урахуванням викладеного вище, суд 1 інстанції вірно дійшов висновку про задоволення заяви позивача про забезпечення позову.
Такі висновки суду 1 інстанції ґрунтуються на матеріалах справи і відповідають вимогам закону.
При цьому, колегія суддів звертає увагу, що обраний позивачем вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки арештоване майно фактично перебуває у володінні власника, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про порушення судом 1 інстанції норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Крім того, наведені у апеляційній скарзі доводи зводяться лише до незгоди з висновком суду першої інстанції щодо їх оцінки. 
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). 
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Суд першої інстанції правильно визначився з правовідносинами, що виникли в даному випадку та застосував закон, що їх регулює. За наслідком апеляційного перегляду порушень матеріального чи процесуального закону судом першої інстанції не встановлено.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлене у справі судове рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами колегія суддів не вбачає, оскільки їх доводи суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи і правильності висновків суду не спростовують.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Черкаський апеляційний суд, - 

п о с т а н о в и в  :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 26 липня 2023 року про забезпечення позову у справі за заявою представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Віва Капітал» про забезпечення позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Віва Капітал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , приватний нотаріус Алєксєєва Інна Юріївна, про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України. 

Повний текст постанови складено 21 вересня 2023 року.

Головуючий: В.Г. Бородійчук

Судді: Л.І. Василенко

О.В. Карпенко