ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2023 р.	Справа № 440/14214/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Бегунца А.О.,
Суддів: Курило Л.В. ,  Мельнікової Л.В. ,
за участю секретаря судового засідання Реброва А.О.
          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.11.2022, головуючий суддя І інстанції: Т.С. Канигіна, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава,  36039, повний текст складено 10.11.22 року по справі № 440/14214/21
          за позовом           Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1  
          до           Головного управління ДПС у Полтавській області                   
          про скасування рішення,
ВСТАНОВИВ:
Позивач фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Полтавській області, в якому просив суд:
- скасувати рішення Головного управління ДПС у Полтавській області про застосування фінансових санкцій у розмірі 17000,00 грн до ФОП ОСОБА_1 №000016/16-31-32-02/ НОМЕР_1 від 14.09.2020.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що рішення Головного управління ДПС у Полтавській області про застосування фінансових санкцій №000016/16-31-32-02/ НОМЕР_1 від 14.09.2020, яким до ФОП ОСОБА_1 застосовано штрафні санкції у сумі 17000 грн., винесені з порушенням норм чинного законодавства України, а тому підлягають скасуванню.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 10.11.2022 позовні вимоги задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління ДПС у Полтавській області № 000016/16-31-32-02/ НОМЕР_1 від 14.09.2020 про застосування фінансових санкцій.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в сумі 908 грн.
Не погодившись з вказаним рішенням, відповідачем ГУ ДПС у Полтавській області подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.11.2022 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
В обгрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що дії контролюючого органу узгоджуються з приписами Податкового кодексу України та спрямовані на забезпечення виконання покладених на нього функцій. За доводами відповідача, контролюючий орган провів перевірку відповідно до вимог діючого законодавства, за результатами якої виявлено порушення, у зв`язку з цим відповідачем правомірно винесено рішення №000016/16-31-32-02/ НОМЕР_1 від 14.09.2020 про застосування фінансових санкцій до позивача у розмірі 17000 грн. Також зазначає, що позивач звернувся до суду з позовом поза строком, визначеним ПК України.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Матеріалами справи підтверджено, що ФОП ОСОБА_1 здійснює свою господарську діяльність за КВЕД 56.30: Обслуговування напоями.
21.09.2016 ФОП ОСОБА_1 отримано ліцензію на право оптової торгівлі алкогольними напоями - сидром та перрі (без додавання спирту) серії АЕ №297933, з реєстраційним номером 200286, строком дії до 21.09.2021.
ФОП ОСОБА_1 здійснювалась сплата за ліцензію, про що свідчать відмітки про поточні сплати, а саме за період з 21.09.2016 до 21.09.2017, з 21.09.2017 до 21.09.2018, з 21.09.2018 до 21.09.2019, з 21.09.2019 до 21.09.2020.
Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 16.12.2019 ФОП ОСОБА_1 змінено дані про основний вид економічної діяльності, а саме: 47.25 Роздрібна торгівля напоями в спеціалізованих магазинах.
ФОП ОСОБА_1 видано ліцензією на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями №16020308201900161 від 22.01.2019 терміном дії до 04.02.2020.
ФОП ОСОБА_1 здійснювалась сплата за ліцензію, про що свідчать відмітки про поточні сплати, а саме: за період з 04.02.2019 до 04.05.2019; з 04.05.2019 до 04.08.2019; з 04.08.2019 до 04.11.2019; з 04.11.2019 до 04.02.2020.
Відповідно до висновку про несвоєчасне подання звіту про обсяги придбання та реалізації алкогольних напоїв у оптовій мережі (Ф1-ОА) ФОП ОСОБА_1 №154/16/31/32/02/ НОМЕР_1 від 14.09.2020 Управлінням контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів встановлено, що суб`єктом господарювання (позивачем) порушено вимоги частини третьої статті 16 Закону України від 19.12.1995 № 481-ВР "Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" (зі змінами та доповненнями), відповідно якого суб`єкти господарювання, які отримали ліцензії на виробництво та/або оптову торгівлю спиртом, алкогольними напоями і тютюновими виробами та здійснюють таку діяльність та/або експорт, імпорт зазначеної продукції, подають до органу виконавчої влади, уповноваженого Кабінетом Міністрів України видавати такі ліцензії, щомісяця до 10 числа наступного місяця звіт про обсяги виробництва та/або обігу (в тому числі імпорту та експорту) спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів за формою, встановленою цим органом. Станом на дату складання даного висновку звіт за формою №1-ОА за березень 2020 року не своєчасно поданий.
На підставі вказаного висновку Головним управлінням ДПС у Полтавській області прийнято рішення про застосування фінансових санкцій №000016/16-31-32-02/ НОМЕР_1 від 14.09.2020, відповідно до якого до ФОП ОСОБА_1 застосовано фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн., згідно з абзацом двадцять третім частини другої статті 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального".
Зазначене рішення податкового органу отримано позивачем 17.09.2020, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
24.09.2020 позивачем складено скаргу на незаконні дії та податкове рішення Головного управління ДПС у Полтавській області про застосування фінансових санкцій від 14.09.2020 №000016/16-31-32-02/ НОМЕР_1 , у якій позивач просив ДПС України скасувати прийняте відповідачем рішення.
Рішенням ДПС України про результати розгляду скарги від 17.06.2021 №3679/6/99-00-06.030106 залишено без змін рішення ГУ ДПС у Полтавській області від 14.09.2020 №000016/16-31-32-02/ НОМЕР_1 , а скаргу - без задоволення.
Не погодившись з правомірністю дій відповідача та законністю рішення контролюючого органу, позивач звернувся до суду з позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обгрунтованості.
Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.
Що стосується  доводів відповідача про пропущення позивачем строку звернення до суду щодо оскарження спірного рішення, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до частини першої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Отже Кодекс адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачає можливість встановлення іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, а також спеціального порядку обчислення таких строків.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (абз. 1 ч. 2 статті 122 КАС України).
Наведені норми встановлюють загальний строк звернення до адміністративного суду у публічно-правових спорах, водночас, передбачаючи можливість встановлення строків звернення до адміністративного суду іншими законами.
Спеціальними нормами, якими встановлені окремий порядок захисту порушених прав платників податків, в тому числі і в судовому порядку, є норми Податкового кодексу України.
Так, відповідно до п. 56.1 ст. 56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.
Абзац перший п. 56.18 ст. 56 ПК України визначає, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.
Згідно з п. 58.19 ст. 58 ПК України у разі коли до подання позовної заяви проводилася процедура адміністративного оскарження, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до п. 56.17 цієї статті.
Рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню.
Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору.
При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.
Відповідно до п. 102.1 ст. 102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених п. 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до ст. 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної п. 133.4 ст. 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку. У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов`язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.
Застосування норм пунктів 56.18, 56.19 ст. 56, п. 102.1 ст. 102 ПК України в системному зв`язку дає підстави для висновку, що нормою пункту 56.18 встановлено спеціальний строк на оскарження платником податків податкових повідомлень-рішень та інших рішень про нарахування грошових зобов`язань.
При цьому грошовим зобов`язанням є сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня (п.п. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України).
З матеріалів справи встановлено, що спірними рішеннями від 14.09.2020 №000016/16-31-32-02/3349906739 контролюючим органом у відношенні до позивача застосовано фінансові санкції за порушення Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального".
За приписами п. 54.3.1 п. 54.3 ст. 54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, якщо при здійсненні заходів податкового контролю встановлено факти здійснення платником податків діяльності, що призвела до виникнення об`єктів оподаткування, наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу та наявності діючих (у тому числі призупинених) ліцензій на право здійснення діяльності з підакцизною продукцією, яка підлягає ліцензуванню згідно із законодавством.
Отже, застосовані до позивача фінансові санкції є грошовим зобов`язанням, яке визначається на підставі приписів п. 54.3.1 п. 54.3 ст. 54 ПК України за порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а саме Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального".
Частиною сьомою ст. 17 зазначеного Закону встановлено, що дії органів, які мають право контролю за реалізацією норм цього Закону, можуть бути оскаржені в місячний термін у судовому порядку.
Отже, Законом України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" визначено місячний строк оскарження у судовому порядку лише дій органів, які мають право контролю за реалізацією норм цього Закону.
При цьому колегія суддів зазначає, що приписи Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" не визначають строки звернення до суду для оскарження прийнятих рішень.
Положення п. 13 Порядку застосування фінансових санкцій, передбачених ст. 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.2003 року № 790, в частині встановлення місячного терміну оскарження спірних рішень не впливають на строки звернення до суду, визначені ст. 122 КАС України, згідно з якою строк звернення до адміністративного суду, встановлюється цим Кодексом або іншими законами.
Враховуючи викладене колегія суддів зазначає, що строк звернення до суду про оскарження рішення від 14.09.2020 №000016/16-31-32-02/3349906739, визначений п. 56.18 ст. 56 ПК України, а саме 1095 днів після отримання такого рішення.
Наведене узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 19.10.2020 по справі № 640/11515/19 та від 20.11.2020 по справі № 1.380.2019.006517.
Так, в постанові Верховного Суду від 19.10.2020 по справі № 640/11515/19 зазначено, що застосовуючи саме системний аналіз норм Податкового кодексу України, враховуючи сутність і зміст спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що законодавець в абзаці першому пункту 56.18. статті 56 Кодексу під висловом "або інше рішення контролюючого органу" розумів саме рішення контролюючого органу, яке безпосередньо впливає на розмір грошового (податкового) зобов`язання платника податків.
З урахуванням наведеного, колегія суддів зазначає про дотримання позивачем строку звернення до суду з позовом про скасування рішення ГУ ДПС у Полтавській області про застосування фінансових санкцій.
Крім того, Законом України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального" №481/95-ВР від 19.12.1995 визначено основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального на території України.
Відповідно до частини третьої статті 16 Закону №481/95-ВР встановлено, що суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва), які отримали ліцензії на виробництво та/або оптову торгівлю спиртом, алкогольними напоями і тютюновими виробами та здійснюють таку діяльність та/або експорт, імпорт зазначеної продукції, подають до органу виконавчої влади, уповноваженого Кабінетом Міністрів України видавати такі ліцензії, щомісяця до 10 числа наступного місяця звіт про обсяги виробництва та/або обігу (в тому числі імпорту та експорту) спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів за формою, встановленою цим органом. У разі якщо в місяці, наступному за звітним місяцем, суб`єкт господарювання (у тому числі іноземний суб`єкт господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) самостійно виявив помилки у поданому ним звіті за звітний місяць, він зобов`язаний подати уточнений звіт до кінця місяця, наступного за звітним місяцем. У такому разі штраф, встановлений абзацом дев`ятнадцятим частини другої статті 17 цього Закону, не застосовується.
Згідно з частиною другою статті 17 Закону № 481/95-ВР до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі неподання чи несвоєчасного подання звіту або подання звіту з недостовірними відомостями про обсяги виробництва та/або обігу (в тому числі імпорту та експорту) спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів до органу виконавчої влади, уповноваженого Кабінетом Міністрів України видавати відповідні ліцензії, - у розмірі 17000 гривень.
Форма звіту про обсяги придбання та реалізації алкогольних напоїв у оптовій мережі та порядок його заповнення затверджені наказом Міністерстві фінансів України від 11.02.2016 № 49, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 03.03.2016 за № 340/28470, (далі за текстом - Порядок № 49).
Згідно із пунктами 1, 2, 4, 5, 6 розділу 1 Порядку № 49 звіт про обсяги придбання та реалізації алкогольних напоїв у оптовій мережі (далі - Звіт) подають суб`єкти господарювання, які одержали ліцензії на право оптової торгівлі алкогольними напоями, незалежно від форми власності до органів ДФС за основним місцем обліку в електронній формі.
Звіт в електронній формі подається засобами електронного зв`язку з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством, як передбачено для податкової звітності.
Інформація подається за кодами та видами алкогольних напоїв усього за звітний період (починаючи з 29 коду) згідно з додатком до наказу Міністерства фінансів України від 11.02.2016 № 49 "Про затвердження форм звітів щодо виробництва й обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та порядків їх заповнення", зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 03.03.2016 за № 340/28470. Інформація у розрізі контрагентів подається згідно з розділами ІІ та ІІІ Звіту. Звіт складається окремо за кожний місяць та до 10 числа місяця, що настає за звітним, подається до органів ДФС за основним місцем обліку суб`єкта господарювання.
Отже, згідно з аналізом вищевикладених норм законодавства обов`язок щодо подачі звіту за формою № 1-ОА покладається на суб`єктів господарювання, за умови не лише наявності у них відповідної ліцензії на виробництво та/або оптову торгівлю спиртом, алкогольними напоями і тютюновими виробами, а також за умови здійснення ними ліцензованого виду діяльності.
Матеріалами справи підтверджено, що в грудні 2019 року позивачем припинено здійснення такого виду підприємницької діяльності як обслуговування напоями (56.30), змінено на вид діяльності 47.25 - роздрібна торгівля напоями в спеціалізованих магазинах, що підтверджено копією виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 16.12.2019.
Позивачем 08.01.2020 подано до ГУ ДПС у Полтавській області звіт про обсяги придбання та реалізації алкогольних напоїв у оптовій мережі за грудень 2019 року за формою №1-ОА (місячна), що підтверджується квитанцією №2 за формою №F0208206.
Також позивач зазначає, що з січня 2020 року не здійснює придбання алкогольних напоїв для реалізації свого права на оптову торгівлю алкогольними напоями, у зв`язку з чим відсутні підстави для подання звітності про обсяги придбання та реалізації алкогольних напоїв у оптовій мережі до контролюючих органів. За доводами позивача, прийняттю ГУ ДПС у Полтавській області рішення про застосування фінансових санкцій щодо ФОП ОСОБА_1 мали передувати відповідні перевірки органами податкового контролю, які мали бути здійсненні відповідно до вимог чинного законодавства України.
Таким чином, у позивача відсутній обов`язок подання звіту за формою № 1-ОА після припинення ним ліцензованого виду діяльності, тобто за березень 2020 року.
Так, відповідальність за порушення частини другої статті 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального", повинна нести виключно фізична особа-підприємець, в даному випадку ФОП ОСОБА_1 , проте, на момент перевірки та винесення спірного рішення діяльність цієї особи за економічною діяльністю обслуговування напоями (56.30) вже було припинено.
З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржуване рішення Головного управління ДПС У Полтавській області №000016/16-31-32-02/3349906739 від 14.09.2020 про застосування фінансових санкцій є неправомірним та підлягає скасуванню, оскільки вищенаведений вид діяльності особи припинений.
Відповідно до частин першої та другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Нормами статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. У адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно зі статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Таким чином, колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права.
Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Полтавській області  залишити без задоволення.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.11.2022 по справі № 440/14214/21  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		А.О. Бегунц	
Судді	   	Л.В. Курило    Л.В. Мельнікова   	
Повний текст постанови складено  10.07.2023 року