ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.09.2023 року                                                      м. Дніпро         Справа №  912/700/23

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді  Чередка А.Є. (доповідач)            
суддів: Коваль Л.А., Мороза В.Ф.,
при секретарі судового засідання  Ліпинському М.О., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1  на ухвалу Господарського суду Кіровоградської області (суддя Коваленко Н.М.) від 07.07.2023р. у справі № 912/700/23

за позовом ОСОБА_1 , с. Чарівне, Кропивницький район, Кіровоградська область
до відповідача Регіонального відділення фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях, м. Дніпро
за участю третьої особи - 1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача: Державного підприємства "Дослідне господарство "Червоний землероб" Кіровоградської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України", с. Чарівне, Кропивницький район Кіровоградська область
за участю третьої особи - 2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача: Фонду державного майна України, м. Київ
про визнання незаконним та скасування наказу      

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Кіровоградської області від 07.07.2023 у даній справі в задоволенні заяви від 24.05.2023 позивача про забезпечення позову відмовлено повністю.
Ухвала місцевого господарського суду мотивована тим, що:
-          визначений заявником захід забезпечення позову може мати своїм наслідком втручання у проведення публічної конкурсної процедури, яка проводиться від імені держави (державного органу), з огляду на приписи ст.10 Закону України “Про приватизацію державного і комунального майна”, яка визначає порядок приватизації, що не відповідає приписам ч.12 ст.137 Господарського процесуального кодексу України та меті вжиття заходів забезпечення позову; 
-          заява   про вжиття заходів до забезпечення позову, не містить обґрунтованих доводів щодо реальних, існуючих обставин, які вказують на ймовірну складність або неможливість виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, так само як і не містить документального обґрунтування, наявності фактичних обставин, які свідчать про загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову;
-          позивачем не додано докази, які підтверджують вчинення відповідачем будь-яких умисних дій, спрямованих на не виконання рішення суду та й не зазначено про вчинення відповідачем будь-яких конкретних дій, спрямованих на ухилення від виконання рішення у даній справі. 
Не погодившись із вказаною ухвалою, ОСОБА_1 звернувся до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу господарського суду скасувати, заяву про забезпечення позову задовольнити, вжити заходи забезпечення позову, а саме:
- зупинити дію наказу , який прийнятий 07.03.2023 регіональним відділенням Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях №12/01-40 “Про прийняття рішення про приватизацію єдиного майнового комплексу державного підприємства “Дослідне господарство “Червоний землероб” Кіровоградської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України”;
- заборонити регіональному відділенню Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях вчиняти дії направлені на реалізацію наказу регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях №12/01-40 від 07.03.2023 “Про прийняття рішення про приватизацію єдиного майнового комплексу державного підприємства “Дослідне господарство “Червоний землероб” Кіровоградської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України”;
- заборонити іншим особам вчиняти дії направлені на реалізацію наказу регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях №12/01-40 від 07.03.2023 “Про прийняття рішення про приватизацію єдиного майнового комплексу державного підприємства “Дослідне господарство “Червоний землероб” Кіровоградської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги заявник посилається на те, що:
- висновок суду про втручання у проведення публічних конкурсних процедур внаслідок забезпечення позову є помилковим, оскільки відповідач фактично лише почав процедуру приватизації. Жодних відомостей про затвердження умов аукціону, укладення договору між організатором аукціону з оператором електронних майданчиків матеріали справи не містять;
- звертаючись з відповідною заявою про забезпечення позову, позивач обґрунтував її можливістю передчасної реалізації майна до закінчення розгляду даного позову;
- з моменту передачі позовної заяви, відповідачем не було вчинено жодних дій, які б свідчили про вирішення питання передачі житлового фонду та соціальної інфраструктури в комунальну власність. Таким чином, у разі якщо до закінчення розгляду даної справи відповідачем буде реалізовано єдиний майновий комплекс до складу якого входять й спірні об`єкти, то позивач не зможе захистити або поновити свої права в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду, що істотно ускладнить чи взагалі унеможливить поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів ОСОБА_1 ;
- зупинення дії спірного наказу та встановлення заборони на здійснення будь-яких дій відносно реалізації даного наказу є адекватним та ефективним способом забезпечення позову.
У відзиві на апеляційну скаргу Державне підприємство "Дослідне господарство "Червоний землероб" Кіровоградської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України" просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги у повному обсязі.
В обґрунтування своєї правової позиції Державне підприємство "Дослідне господарство "Червоний землероб" Кіровоградської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України" вказує, що:
- частиною другою ст.3 Закону України “Про приватизацію державного і комунального майна” встановлено, що дія цього Закону не поширюється на приватизацію об`єктів державного житлового фонду, у тому числі гуртожитків;
- частиною другою ст.4 Закону України “Про приватизацію державного і комунального майна” визначено, що не підлягають приватизації, зокрема, об`єкти інженерної інфраструктури та благоустрою міст, інших населених пунктів, включаючи мережі, споруди, устаткування, які пов`язані з постачанням споживачам води, газу, тепла, а також відведенням і очищенням стічних вод;
- наказом Регіонального відділення від 07.03.2023 №12/01-40 прийнято рішення про приватизацію єдиного майнового комплексу державного підприємства "Дослідне господарство "Червоний землероб" Кіровоградської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України";
- наявність на балансі державних підприємств майна, що відповідно до законодавства не підлягає приватизації, не є перешкодою для прийняття органом приватизації рішення про приватизацію;
- відповідно до видів діяльності, що визначені статутом Державного підприємства "Дослідне господарство "Червоний землероб" Кіровоградської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України" підприємство не відноситься до переліку об`єктів, які не підлягають приватизації, визначеного ст.4 Закону.
Державне підприємство "Дослідне господарство "Червоний землероб" Кіровоградської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України" вважає, що заява про вжиття заходів забезпечення позову не містить обґрунтованих доводів щодо реальних, існуючих обставин, які вказують на ймовірну складність або неможливість виконання рішення суду у разі задоволенні позовних вимог, так само як і не містить документального обґрунтування, наявності фактичних обставин, які свідчать про загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову або ефективного захисту чи поновлення порушених прав або інтересів заявника в обраний ним спосіб.
Зважаючи на обраний заявником захід забезпечення позову та предмет позову, з яким заявник має намір звернутися до суду, забезпечення позову у разі відмови в позові може мати своїм наслідком більш негативні наслідки, аніж відмова в забезпеченні позову, у разі задоволення позову.
Фонд державного майна України у відзиві на апеляційну скаргу просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, ухвалу господарського суду залишити без змін.
Фонд державного майна України погоджується із твердженням господарського суду, що визначений заявником захід забезпечення позову може мати своїм наслідком втручання у проведення публічної конкурсної процедури, яка проводиться від імені держави (державного органу), з огляду на приписи ст.10 Закону України “Про приватизацію державного і комунального майна”, яка визначає порядок приватизації, що не відповідає приписам ч.12 ст.137 Господарського процесуального кодексу України та меті вжиття заходів забезпечення позову.
Фонд державного майна України також зазначає, що:
- доводи заявника щодо факту протиправного відчуження його квартири мають характер припущень, тобто можливого порушення прав заявника у майбутньому, не підтверджені належними, допустимими та достовірними доказами;
- заява не містить достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.07.2023 для розгляду апеляційної скарги визначена колегія суддів у складі: головуючого судді Чередка А.Є., судді Коваль Л.А., Мороз В.Ф.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 31.07.2023 витребувано у Господарського суду Кіровоградської області матеріали справи № 912/700/23; відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження  матеріалів справи № 912/700/23 до Центрального апеляційного господарського суду.
Розпорядженням керівника апарату суду від 10.08.2023 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи у зв`язку з перебуванням у відпустці судді Мороза В.Ф. (для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження тощо).
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.08.2023 визначена колегія суддів у складі: головуючого судді Чередка А.Є., судді Коваль Л.А., Верхогляд Т.А.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 11.08.2023 поновлено строк подання апеляційної скарги; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Кіровоградської області від 07.07.2023; розгляд апеляційної скарги призначено в судове засідання на 26.09.2023 о 12 годин 45 хвилин.
Розпорядженням керівника апарату суду від 26.09.2023 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи у зв`язку з усуненням обставин, що зумовили заміну судді Мороза В.Ф.
Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 26.09.2023 для розгляду апеляційної скарги визначена колегія суддів у складі: головуючого судді Чередка А.Є., судді Коваль Л.А., Мороз В.Ф.
26.09.2023 у судове засідання з`явився представник відповідача та третьої особи - Фонду державного майна України, який надав відповідні пояснення. 
Інші учасники справи наданими їм процесуальним правом не скористалися та не забезпечили в судове засідання явку повноважних представників.
25.09.2023 Державним підприємством "Дослідне господарство "Червоний землероб" Кіровоградської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України"  в електронній формі через систему “Електронний суд” надіслано на адресу Центрального апеляційного господарського суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю забезпечити явку його представника через участь в іншому судовому засіданні.
Статтею 6 Європейської конвенції з прав людини    передбачено право кожного на судовий розгляд його справи упродовж розумного строку.
У частині третій    статті 2 Господарського процесуального кодексу України    також закріплено розумність строків розгляду справи судом як одну з основних засад (принципів) господарського судочинства.
Частинами 11,12 ст.270 Господарського процесуального кодексу України    передбачено, що суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
За змістом п. 2 ч. 2    ст. 202 Господарського процесуального кодексу України    суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку у разі першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.
Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Розглядаючи клопотання учасника справи про відкладення розгляду справи, повинен оцінити обставини, на які останній посилається у ньому як на підставу для відкладення з точки зору їх поважності та за результатами такої оцінки або визнати такі причини неявки поважними і, як наслідок, відкласти розгляд справи, або відмовити у задоволенні такого клопотання у разі визнання причин неявки представника учасника справи неповажними.
У пункті 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989 зазначено, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується із обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.
У разі відкладення розгляду справи за відсутності достатніх підстав, будуть порушені розумні строки тривалості судового провадження, що в свою чергу може бути порушенням права на справедливий та публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, і як наслідок - права на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.
Приймаючи до уваги, що чинне процесуальне законодавство не визначає пріоритетності одних судових проваджень перед іншими, тому викладені у клопотанні причини неявки представника Державного підприємства "Дослідне господарство "Червоний землероб" Кіровоградської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України"   у судове засідання, є неповажними, у зв`язку з чим клопотання відповідача про відкладення розгляду справи судом апеляційної інстанції залишається без задоволення.
25.09.2023 представником позивача в електронній формі через систему “Електронний суд” надіслано на адресу Центрального апеляційного господарського суду клопотання про участь представника у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
Частинами 1,2 ст.197 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що учасники справи мають право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за умови наявності у суді відповідної технічної можливості, про яку суд зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі, крім випадків, коли явка цього учасника справи в судове засідання визнана судом обов`язковою. Учасник справи подає заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання. Копія заяви в той самий строк надсилається іншим учасникам справи.
Статтею 118 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Таким чином, приймаючи до уваги, що клопотання про проведення судового засідання режимі відеоконференції поза межами приміщення суду подано до апеляційного господарського суду з порушенням п`ятиденного строку, встановленого ч. 2 ст. 197 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів залишає вказане клопотання без розгляду.
Враховуючи, що апеляційним господарським судом явка учасників справи в судове засідання обов`язковою не визнавалася, а неявка представників інших учасників справи не перешкоджає апеляційному перегляду справи, зазначені учасники справи висловили свою правову позицію у поданих апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу по суті за їх відсутністю.
Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін та приватного виконавця, дослідивши матеріали справи, судова колегія дійшла до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Кіровоградської області з позовом до Регіонального відділення фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях, в якій просив: визнати незаконним та скасувати наказ Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях №12/01-40 від 07 березня 2023 року "Про прийняття рішення про приватизацію єдиного майнового комплексу Державного підприємства "Дослідне господарство "Червоний землероб" Кіровоградської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України".
Позові вимоги мотивовані тим, що 21.08.2018 гр. ОСОБА_1 придбав у власність квартиру в житловому будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Вказаний будинок знаходиться на балансі Державного підприємства "Дослідне господарство "Червоний землероб" Кіровоградської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України" (далі - підприємство). Водозабезпечення вказаного будинку проводиться водопровідною системою, водонапірними вежами та колодязями, які також перебувають на балансі вказаного підприємства та складають єдину систему забезпечення водою споживачів сіл Чарівне та Вереміївка.
07.03.2023 Регіональним відділенням фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях винесено наказ №12/01-40 "Про прийняття рішення про приватизацію єдиного майнового комплексу Державного підприємства "Дослідне господарство "Червоний землероб" Кіровоградської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України", яким визначено наступне:
1) прийняти рішення про приватизацію єдиного майнового комплексу Державного підприємства "Дослідне господарство "Червоний землероб" Кіровоградської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України", місцезнаходження: Кіровоградська область, Кропивницький район, с. Чарівне, орган управління - Апарат Фонду державного майна України;
2) приватизувати єдиний майновий комплекс Державного підприємства "Дослідне господарство "Червоний землероб" Кіровоградської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України" шляхом продажу на аукціоні.
Відповідно до відомостей інвентаризації, проведеної в Державному підприємстві "Дослідне господарство "Червоний землероб" Кіровоградської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України", згідно з розпорядженням наказу №07/09-21, до складу єдиного майнового комплексу вказаного підприємства відносяться об`єкти житлового фонду, розташовані в селах Чарівне, Вереміївка, Мирне (22 одиниці та сараї - 14 одиниць), зокрема, житловий будинок, та квартира, яка належить позивачу, отже, при проведенні приватизації вказаного єдиного майнового комплексу, зокрема, житлового багатоквартирного будинку, в якому знаходиться власність позивача, суттєво будуть порушені його права.
Також, відповідно до відомостей інвентаризації, проведеної в Державному підприємстві "Дослідне господарство "Червоний землероб" Кіровоградської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України", згідно з розпорядженням наказу №07/09-21, до складу єдиного майнового комплексу вказаного підприємства відносяться об`єкти мережі водогону, що забезпечує водопостачання сіл Чарівне, Вереміївка, Мирне, а саме: вежа Рожевського (2 одиниці), вежа БР - 15, вежа БР - 25, вежа (5 одиниць), мережа водопроводу, колодязі (8 одиниць), плотини (6 одиниць), тощо.
Отже, на думку позивача, прийняття рішення про приватизацію вказаного єдиного майнового комплексу, в складі якого перебувають житловий фонд та мережа водопостачання, є незаконним та таким, що підлягає скасуванню.
Разом з позовною заявою позивачем подано до господарського суду заяву про забезпечення позову №б/н від 24.04.2023, в якій заявник просив вжити заходи забезпечення позову шляхом: зупинення дії наказу прийнятого 07 березня 2023 року Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорозькій та Кіровоградській областях №12/01-40 "Про прийняття рішення про приватизацію єдиного майнового комплексу Державного підприємства "Дослідне господарство "Червоний землероб" Кіровоградської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України"; заборони Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях вчиняти дії направлені на реалізацію наказу та заборони іншим особам вчиняти дії направлені на реалізацію наказу.
25.05.2023 до господарського суду від позивача надійшла заява №б/н від 24.05.2023 про забезпечення позову, в якій заявник просив:
- зупинити дію наказу прийнятого 07 березня 2023 року Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях №12/01-40 "Про прийняття рішення про приватизацію єдиного майнового комплексу державного підприємства "Дослідне господарство "Червоний землероб" Кіровоградської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України" (код ЄДРПОУ 00729913);
- заборонити Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях вчиняти дії направленні на реалізацію наказу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях №12/01-40 від 07 березня 2023 року "Про прийняття рішення про приватизацію єдиного майнового комплексу державного підприємства "Дослідне господарство "Червоний землероб" Кіровоградської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України";
- заборонити іншим особам вчиняти дії направлені на реалізацію Наказу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях №12/01-40 від 07.03.2023 "Про прийняття рішення про приватизацію єдиного майнового комплексу державного підприємства "Дослідне господарство "Червоний землероб" Кіровоградської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України".
Частиною 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Згідно з ч.1 ст.11 Господарського процесуального кодексу України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.
Частинами першою, другою статті 136 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Згідно із статтею 136 Господарського процесуального кодексу України обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача. Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього може зникнути, зменшитися за кількістю або погіршитися за якістю на момент виконання рішення.
Під забезпеченням позову необхідно розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.
Статтею 137 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина четверта статті 137 Господарського процесуального кодексу України).
Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті (частина одинадцята статті 137 Господарського процесуального кодексу України).
Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.
Тобто забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.
Аналогічні правові висновки щодо застосування статей 136, 137 Господарського процесуального кодексу України викладені у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі №910/19256/16, від 14.05.2018 у справі №910/20479/17, від 14.06.2018 у справі №916/10/18, від 23.06.2018 у справі №916/2026/17, від 16.08.2018 у справі №910/5916/18, від 11.09.2018 у справі №922/1605/18, від 14.01.2019 у справі №909/526/18, від 21.01.2019 у справі №916/1278/18, від 25.01.2019 у справі №925/288/17, від 26.09.2019 у справі №904/1417/19.
Під час вирішення питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.
Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.           
Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.
Якщо позивач звертається до суду з немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку не має взагалі застосуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
В таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду (аналогічна правова позиція викладена у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі №910/1040/18, від 18.12.2018 у справі №912/1616/18 і від 26.09.2019 у справі № 917/751/19).
Колегія суддів зазначає, що обрання належного, відповідного предмету спору заходу забезпечення позову гарантує дотримання принципу співвіднесення виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, що зрештою дає змогу досягти балансу інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, сприяє фактичному виконанню судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, забезпечує ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу.
При цьому сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність забезпечення позову, що полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язань після пред`явлення позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.
Законом не визначається перелік відповідних доказів, які повинна надати особа до суду під час звернення з заявою про забезпечення позову, а тому суди у кожному конкретному випадку повинні оцінювати їх на предмет достатності, належності, допустимості та достовірності.
Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, що звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Аналіз змісту наведеного свідчить, що забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових рішень. При цьому сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.
Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 17.12.2018 у справі №914/970/18).
Предметом спору у даній справі є вимога позивача про визнання незаконним та скасування наказу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях від 07.03.2023 №12/01-40 "Про прийняття рішення про приватизацію єдиного майнового комплексу Державного підприємства "Дослідне господарство "Червоний землероб" Кіровоградської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України".
Як на підставу щодо вжиття заходів забезпечення позову позивач посилається на те, що:
- позивач звернувся до господарського суду з позовом про визнання незаконним та скасування наказу про приватизацію ДП "ДГ "Червоний землероб" КДСГДС НААН, шляхом продажу на аукціоні, оскільки передача у приватну власність державного майна (житлового фонду та мережі водопроводу), яке не підлягає приватизації, заборонено чинним законодавством. Проте, відповідачем станом на сьогодні проводяться активні дії направлені на реалізацію, шляхом приватизації, єдиного майнового комплексу, зокрема визначено балансову вартість підприємства про що свідчить опубліковане оголошення на сайті Фонду державного майна України, а також на сайті Prozzoro міститься оголошення з найменуванням "Рішення про затвердження переліку об`єктів, або про включення нового об`єкта до переліку без вирішення спірного питання житлового фонду та водогону;
- відповідачем станом на сьогодні вчиняються активні дії, спрямовані на безпосереднє виконання оскаржуваного наказу, таким чином позивач вважає, що відповідач і надалі різними способами буде ухилятись від виконання рішення суду про задоволення позову, включаючи можливість відчуження єдиного майнового комплексу, в тому числі, з об`єктами інженерної інфраструктури;
- Регіональне відділення Фонду державного майна України, порушуючи прямі приписи ст. 4 Закону "Про приватизацію державного та комунального майна", прийняло рішення щодо приватизації єдиного майнового комплексу ДП "ДГ "Червоний землероб" КДСГДС НААН, у випадку реалізації процедури приватизації - житловий фонд та об`єкти водопостачання, можуть бути відчужено, що призведе до невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду, а також охоронюваних законом прав та інтересів позивача, зокрема, щодо отримання комунальних послуг, як-то питна вода;
- можливе проведення реалізації єдиного майнового комплексу ДП "ДГ "Червоний землероб" КДСГДС НААН, в майбутньому суттєво обмежить гарантовані чинним законодавством права позивача на вільне розпорядження своєю власністю, а також, на достатні життєві умови, що так чи інакше стосуються управління будинком та квартири в якій він мешкає;
- проведення відповідачем дій, направлених на приватизацію підприємства, та відповідно, сама приватизація, значно ускладнить виконання рішення суду про визнання незаконним та скасування самого наказу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях №12/01-40 від 07.03.2023 "Про прийняття рішення про приватизацію єдиного майнового комплексу державного підприємства "Дослідне господарство "Червоний землероб" Кіровоградської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України";
- проведення реалізації єдиного майнового комплексу, без передачі житлового фонду та водогону у комунальну власність, призведе до нівелювання охоронюваного законом інтересу позивача, за захистом якого він звернувся до суду, викличе необхідність оскарження всієї процедури приватизації підприємства, та, відповідно, самого договору купівлі-продажу й порушення прав всіх власників та користувачів житлових приміщень, що знаходяться на балансі ДП "ДГ "Червоний землероб", та, відповідно споживачів води на території трьох сіл;
Позивач вважає, що в даному випадку за доцільно вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення дії оскаржуваного наказу, а також заборонити відповідачу та третім особам вчиняти дії направлені на реалізацію виконання спірного наказу, оскільки метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.
Вирішуючи питання про наявність або відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії оскаржуваного наказу, колегія суддів звертає увагу, що обрані позивачем заходи забезпечення позову у вигляді зупинення дії наказу Регіонального відділення Фонду державного майна України Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях не передбачені ч.1 ст.137 Господарського процесуального кодексу України.
Водночас, положеннями п.10 ч.1 ст.137 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позов забезпечується іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Отже, за змістом статті 137 Господарського процесуального кодексу України (положення частини першої якої містять вичерпний перелік заходів забезпечення позову), якщо сторона просить вжити захід забезпечення позову, що прямо не передбачений цим процесуальним законом (статтею 137 ГПК України), суд на вимогу учасника справи може вжити такий захід забезпечення, що визначений іншим нормативним актом - законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
При цьому не допускається вжиття судом заходу забезпечення позову, який хоча і відповідає змісту позовних вимог, предмету спору, є необхідним з урахуванням розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, однак не передбачений ні процесуальним законом, ні іншим Законом України (міжнародним договором, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України).
Тобто визначений частиною першою статті 137 Господарського процесуального кодексу України вичерпний перелік видів заходів забезпечення позову може доповнюватися виключно за рахунок певних заходів забезпечення позову, прямо передбачених Законами України або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Аналогічні висновки містяться в постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 15.07.2022 у справі №910/4445/21.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що у спорі про визнання незаконним та скасування наказу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях вжиття такого заходу забезпечення позову як зупинення дії зазначеного наказу не допускається, оскільки цей захід не належить до вичерпного переліку видів заходів забезпечення позову згідно із частиною першою статті 137 Господарського процесуального кодексу України: прямо не передбачений ні процесуальним законом, ні іншим Законом України (міжнародним договором, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України), як цього вимагають положення пункту 10 частини першої статті 137 Господарського процесуального кодексу України.
Щодо вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони регіональному відділенню Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях вчиняти дії направлені на реалізацію наказу регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях №12/01-40 від 07.03.2023 та заборони іншим особам вчиняти дії направлені на реалізацію цього наказу, колегія суддів враховує таке. 
Частиною дванадцятою   статті 137 Господарського процесуального кодексу України   передбачено, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які полягають в (або мають наслідком) припиненні, відкладенні, зупиненні чи іншому втручанні у проведення конкурсу, аукціону, торгів, тендера чи інших публічних конкурсних процедур, що проводяться від імені держави (державного органу), територіальної громади (органу місцевого самоврядування) або за участю призначеного державним органом суб`єкта у складі комісії, що проводить конкурс, аукціон, торги, тендер чи іншу публічну конкурсну процедуру.
У вказаній нормі встановлюється обмеження для суду вживати заходи забезпечення позову, які полягають або мають наслідком, зокрема, зупинення конкурсу, аукціону, торгів, що проводяться від імені держави або за участю призначеного державним органом суб`єкта у складі комісії (висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 24.11.2021 у справі №      910/11552/20).
Наказом Фонду від 06.03.2023 №431 "Про внесення змін до наказу Фонду державного майна України від 04.01.2022 №1 "Про затвердження переліків об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації (із змінами)" єдиний майновий комплекс державного підприємства "Дослідне господарство "Червоний землероб" Кіровоградської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України" включено до переліку об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації.
Враховуючи вимоги законодавства наказом Регіонального відділення від 07.03.2023 №12/01-40 прийнято рішення про приватизацію єдиного майнового комплексу державного підприємства "Дослідне господарство "Червоний землероб" Кіровоградської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України" шляхом продажу на аукціоні.
Відповідно до   ст. 10 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна"   порядок приватизації державного і комунального майна передбачає: формування та затвердження переліків об`єктів, що підлягають приватизації; опублікування переліку об`єктів, що підлягають приватизації, на офіційному веб-сайті Фонду державного майна України, на офіційних сайтах місцевих рад та в електронній торговій системі; прийняття рішення про приватизацію; прийняття місцевою радою рішення про приватизацію об`єкта комунальної власності; опублікування інформації про прийняття рішення про приватизацію об`єкта; проведення інвентаризації та оцінки відповідно до законодавства; проведення у випадках, передбачених законом, аудиту, екологічного аудиту об`єкта приватизації; перетворення державного або комунального підприємства в господарське товариство у процесі приватизації у випадках, передбачених цим Законом; затвердження плану розміщення акцій акціонерних товариств, створених у процесі приватизації, у випадках, передбачених цим Законом, та його виконання; затвердження у випадках, передбачених цим Законом, умов продажу об`єктів приватизації, розроблених аукціонною комісією; опублікування інформації про умови продажу, в тому числі стартову ціну об`єкта приватизації; проведення аукціону, укладення договору купівлі-продажу; укладення договору купівлі-продажу в разі приватизації об`єкта шляхом викупу; опублікування інформації про результати приватизації; прийняття рішення про завершення приватизації. Приватизація об`єкта вважається завершеною з моменту його продажу та переходу до покупця права власності або завершення розміщення всіх акцій, передбачених до продажу планом розміщення акцій, і оформлюється наказом відповідного органу приватизації.
З урахуванням наведеного, місцевий господарський суд правомірно зазначив, що визначений заявником захід забезпечення позову може мати своїм наслідком втручання у проведення публічної конкурсної процедури, яка проводиться від імені держави (державного органу), з огляду на приписи   ст. 10 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна", яка визначає порядок приватизації, що не відповідає приписам ч. 12   ст. 137 Господарського процесуального кодексу України   та меті вжиття заходів забезпечення позову.
Крім того, заява   про вжиття заходів до забезпечення позову, не містить обґрунтованих доводів щодо реальних, існуючих обставин, які вказують на ймовірну складність або неможливість виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, так само як і не містить документального обґрунтування, наявності фактичних обставин, які свідчать про загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Позивачем не додано докази, які підтверджують вчинення відповідачем будь-яких умисних дій, спрямованих на не виконання рішення суду та й не зазначено про вчинення відповідачем будь-яких конкретних дій, спрямованих на ухилення від виконання рішення у даній справі.
Саме    лише посилання позивача на    потенційну можливість    ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16.03.2021 у справі №921/302/20).
Враховуючи викладене, приймаючи до уваги недоведення позивачем, що невжиття, визначених ним заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, а також відсутність доказів щодо    підтвердження фактичного вчинення відповідачем дій, спрямованих на    утруднення виконання рішення суду у випадку задоволення позову, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.
З урахуванням наведеного, доводи апеляційної скарги слід визнати необґрунтованими та такими, що не спростовують вірних висновків суду першої інстанції, отже оскаржувана ухвала господарського суду відповідає чинному законодавству, тому підстави, передбачені     ст. 277 ГПК України, для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 14.10.2022 у даній справі відсутні.
Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.
З підстав наведеного та керуючись ст.ст.129, 269, 270, 275-284, 287 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  - залишити без задоволення.
Ухвалу Господарського суду Кіровоградської області від 07.07.2023 у справі № 912/700/23 - залишити без змін.
Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повна постанова складена та підписана 02.10.2023 року.

Головуючий суддя                                                                                       А.Є. Чередко  

Суддя                                                                                                               Л.А. Коваль

Суддя                                                                                                                В.Ф. Мороз