УХВАЛА

01 серпня 2023 року 
м. Київ
справа № 300/663/22
адміністративне провадження № К/990/26161/23 
Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Уханенка С.А. перевірив касаційну скаргу Державної служби України з питань праці на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27 червня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з питань праці, за участю третьої особи - Управління Держпраці в Івано-Франківській області, про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В:
У січні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної служби України з питань праці (далі - Держпраці), в якому просив суд: визнати протиправним та скасувати наказ Держпраці від 13 грудня 2021 року №156-к «Про затвердження висновку оцінювання результатів службової діяльності керівників територіальних органів Держпраці та їх заступників, які займають посади державної служби категорії «Б», у 2021 році» у частині щодо висновків про результати оцінювання службової діяльності державного службовця ОСОБА_1 ; визнати протиправним та скасувати наказ Держпраці від 22 грудня 2021 року №166-кт про звільнення його з посади начальника Управління Держпраці в Івано-Франківській області; зобов`язати відповідача видати наказ про поновлення його на роботі та виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08 лютого 2023 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ Держпраці від 13 грудня 2021 року №156-кт «Про затвердження висновку щодо оцінювання результатів службової діяльності керівників територіальних органів Держпраці та їх заступників, які займають посади державної служби категорії «Б», у 2021 році» у частині висновку щодо оцінювання результатів службової діяльності ОСОБА_1 . Визнано протиправним та скасовано наказ Держпраці від 22 грудня 2021 року №166-кт  «Про звільнення ОСОБА_2 ». Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника Управління з 23 грудня 2021 року. Стягнуто з Держпраці на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 23 грудня 2021 року по 08 лютого 2023 року в сумі 273528,42 грн з проведенням (утриманням) необхідних відрахувань відповідно до вимог чинного законодавства.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27 червня 2023 року скасовано рішення суду першої інстанції а позов задоволено частково. Визнано протиправними і скасувати накази Державної служби України з питань праці №156-к від 13 грудня 2021 року «Про затвердження висновку оцінювання результатів службової діяльності керівників територіальних органів Держпраці та їх заступників, які займають посади державної служби категорії «Б», у 2021 році» у частині щодо висновків про результати оцінювання службової діяльності державного службовця ОСОБА_1 , а також №166-кт від 22 грудня 2021 року «Про звільнення ОСОБА_1 ». Поновлено позивача на посаді начальника Управління Держпраці в Івано-Франківській області з 23 грудня 2021 року. У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

24 липня 2023 року Державна служба України з питань праці надіслала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27 червня 2023 року. Заявник, посилаючись на положення пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України і неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення ним норм процесуального права, просить скасувати оскаржене судове рішення та відмовити в позові в повному обсязі.
Предметом спору у цій справі є правомірність наказу Держпраці щодо затвердження негативної оцінки за висновком оцінювання результатів службової діяльності керівників територіальних органів Держпраці та звільнення посадової особи із займаної посади за цим висновком.
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Згідно з частиною четвертою статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та/ застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним і касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами. Вимоги до форми та змісту касаційної скарги встановлено статтею 330 КАС України, відповідно до пункту 4 частини другої якої у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених)   статтею 328    цього Кодексу підстави (підстав). 
Пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
У тексті касаційної скарги підставою перегляду оскаржуваних судових рішень заявник, зокрема, послався на приписи пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України та указав про неправильне застосування судом апеляційної інстанції висновків Верховного Суду, сформованих у постановах Суду ухвалених у справах №№440/99/21, 320/425/21, 280/6429/19. Проте норми, яку суд апеляційної інстанції застосував у супереч такому висновку, заявник не указав, як і норми щодо якої цей висновок сформовано.
Вирішуючи питання відкриття касаційного оскарження з вказаної підстави, Суд виходить з наступного.
Так, за приписами пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України відкриття касаційного провадження можливе за умови зазначення у касаційній скарзі норми права щодо якої Верховним Судом висловлена правова позиція, подібність правовідносин та обґрунтування у чому саме полягає неправильне застосування судами цієї норми, з урахуванням обставин, установлених судами у цій справі.
Водночас застосовність висновків Верховного Суду повинно здійснюватися через призму норми права, яка діє у часі та впливає на врегулювання спірних правовідносин, а відповідно і вирішення спору.
Перевіряючи доводи заявника щодо неврахування судами висновків Верховного Суду, сформованих у справах №№440/99/21, 320/425/21, 280/6429/19, Верховним Судом установлено, що заявник не навів норми, щодо якої такий висновок сформовано та не виклав ці аргументи у взаємозв`язку з обставинами цієї справи, що мають індивідуальний характер, обмежившись лише фразою щодо відсутності у суду повноважень перебирати на себе функції суб`єкта владних повноважень  щодо оцінювання службової діяльності позивача. 
Державна служба України з питань праці  лише наводить приклади справ, розглянутих Верховним Судом, проте лише викладає правові позиції Суду, не зазначаючи конкретно норми права, щодо якої сформовано висновок Верховного Суду, належний, на його думку, до застосування до спірних правовідносин.
Інші аргументи касаційної скарги зводяться до часткового опису обставин справи, цитування норм законодавства, яким урегульовані питання виплати грошового забезпечення, переоцінки доказів та незгоди з висновком суду апеляційної інстанцій, що оцінки доказів у справі, що свідчить про їхню переоцінку заявником.. 
Суд зазначає, що за приписами частини другої статті 341 КАС України оцінка доказів, установлення обставин, що не були встановлені або відхилені судом та вирішення питання щодо переваги одних доказів над іншими, не є повноваженнями суду касаційної інстанції, а позивач обґрунтовує свої доводи саме посиланням на обставини справи, що мають оціночний характер у сукупності з іншими обставинами, що не є підставою для відкриття касаційного провадження у справі. 
Отже, у скарзі відсутні обґрунтовані мотиви, за яких суд може відкрити касаційне провадження на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України.
Відповідно до частини третьої статті 334 КАС України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються, зокрема, підстава (підстави) відкриття касаційного провадження.
Частиною першою статті 341  КАС України встановлено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення, зокрема, в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.
Проста констатація самого факту наявності або відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у справі з подібними правовідносинами не є достатньою підставою для відкриття касаційного провадження, оскільки норми КАС України вимагають визначення такої норми, щодо якої наявний або відсутній висновок Верховного Суду та викладення обґрунтувань неправильного застосування/ не застосування цієї норми права.
Отже, правильно пославшись у касаційній скарзі на положення частини четвертої статті 328 КАС України, Державної служби України з питань праці не виклалапередбачені статтею 328 КАС України підстави, за яких оскаржені судові рішення можуть бути переглянуті судом касаційної інстанції відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України. 
Лише загальні посилання на висновки Верховного Суду, за відсутності вмотивованих аргументів неправильного застосування певної норми права та дотримання всіх умов касаційного оскарження не є підставою для відкриття касаційного провадження. Тому касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.
Керуючись статтею 248, пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України,
У Х В А Л И В:
1.  Касаційну скаргу Державної служби України з питань праці на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27 червня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з питань праці, за участю третьої особи - Управління Держпраці в Івано-Франківській області, про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити дії повернути особі, яка її подала.
2. Копію ухвали направити заявнику та іншим учасникам справи за допомогою підсистеми ЄСІТС "Електронний кабінет" (у разі його відсутності - на офіційну електронну адресу або засобами поштового зв`язку), а касаційну скаргу та додані до неї матеріали - у спосіб їхнього надсилання до суду адресатом.
3. Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
4. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.      
Суддя                                                                                                                         С.А. Уханенко