П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

18 вересня 2023 р.	м. Одеса	Справа № 420/7272/23	

 	Головуючий в 1 інстанції: Лебедєва Г.В.                                 Дата і місце ухвалення: 26.06.2023р., м. Одеса                                                                       	
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду 
у складі:
головуючого  –   Ступакової І.Г.
суддів             –    Бітова А.І.
–          Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 червня 2023 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

В квітні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, в якому просила суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Кіровоградській області №213050029161 від 07.03.2023р. про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Херсонській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 24.07.2022р., зарахувавши до її страхового стажу всі періоди роботи, які зазначені в трудовій книжці серії НОМЕР_1 на її ім`я, виданій 22.06.1979р.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що при досягненні 60-річного віку вона звернулася до ПФУ із заявою про призначення їй пенсії за віком на підставі ч.1 ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Однак, рішенням ГУ ПФУ в Кіровоградській області №213050029161 від 07.03.2023р., прийнятим за принципом екстериторіальності розгляду заяв, ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії з підстав відсутності страхового стажу для визначення права на пенсію за віком. При цьому, територіальним органом ПФУ протиправно не зараховано до страхового стажу періоди роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_2 , з посиланням на невідповідність імені позивача, зазначеного на титульній сторінці трудової книжки, її паспортним даним.  ГУ ПФУ в Кіровоградській області не врахувало наданий ОСОБА_1 експертний висновок №056/148-m від 17.02.2023р., складений Українським бюро лінгвістичних експертиз, про ідентичність особових імен « ОСОБА_2 » російським « ОСОБА_2 » та « ОСОБА_2 ». Також, позивач зазначала, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки (виправлення, нечіткість печатки) не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії. Особа не повинна нести тягар відповідальності через порушення посадовими особами підприємства Інструкції щодо заповнення трудової книжки. 
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26 червня 2023 року позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Кіровоградській області №213050029161 від 07.03.2023р. щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком.
Зобов`язано ГУ ПФУ в Херсонській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 24.07.2022р., зарахувавши до її страхового стажу всі періоди роботи, які зазначені в трудовій книжці серії НОМЕР_1 на її ім`я, виданій 22.06.1979р.
Не погоджуючись з вказаним рішенням ГУ ПФУ у Херсонській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не повне з`ясування судом обставин справи, просить скасувати рішення від 26.06.2023р. з ухваленням по справі нового судового рішення – про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 .
В своїй скарзі апелянт зазначає, що при вирішенні спору судом першої інстанції не враховано, що вперше ОСОБА_1 звернулася із заявою про призначення пенсії 24.07.2022р., в задоволенні якої рішенням ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 03.08.2022р. №213050029161 їй було відмовлено. Правом на оскарження вказаного рішення ОСОБА_1 не скористалася, у зв`язку з чим необґрунтованою є її вимога щодо повторного розгляду заяви про призначення пенсії від 24.07.2022р.
Також, апелянт посилається на те, що за результатами розгляду заяви позивача про призначення пенсії від 28.02.2023р. рішенням ГУ ПФУ в Кіровоградській області №213050029161 від 07.03.2023р. відмовлено в призначенні ОСОБА_1 пенсії, серед іншого, з підстав необхідності уточнення деяких періодів роботи, відомості про які внесено до трудової книжки з порушенням вимог Інструкцій ведення трудових книжок №58 від 29.07.1993р. та №162 від 20.06.1974р. Для зарахування відповідних періодів до страхового стажу позивачу необхідно було надати уточнюючі довідки на підставі первинних документів та довідки про реорганізацію підприємств. Однак, ОСОБА_1 своїм правом на подачу додаткових документів не скористалася. 
Посилається апелянт і на те, що зобов`язуючи ГУ ПФУ в Херсонській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 24.07.2022р., судом першої інстанції не враховано, що оскаржуване рішення про відмову в призначенні пенсії за віком прийнято ГУ ПФУ в Кіровоградській області, як органом, до виключних повноважень якого належить вирішення питання про призначення пенсії позивачу. У спірних правовідносинах ГУ ПФУ в Херсонській області не порушувало прав позивача, які підлягають захисту в судовому порядку. 
Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків. 
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з досягненням 60 років, 24.07.2022р. сформувала анкету-заяву на автоматичне призначення пенсії через особистий електронний кабінет на веб-порталі е-послуг до Пенсійного фонду України.

Відповідно до п.п.4.1 та 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005р. №22-1, заяву позивача за принципом екстериторіальності передано для розгляду до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області.
Рішенням ГУ ПФУ в Дніпропетровській області №213050029161 від 03.08.2022р. ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком з посиланням на те, що її страховий стаж становить 12 років 10 місяців 03 дні, замість необхідного 29 років у відповідності до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 
При цьому, за доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 22.06.1979р., оскільки ім`я заявника не співпадає з даними паспорта (в трудовій книжці « ОСОБА_2 » (російською), а в паспорті « ОСОБА_2 » (російською).
Стаж з 01.01.2016р. зараховано згідно Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування індивідуальних відомостей про застраховану особу. 
Про прийняте рішення ГУ ПФУ в Херсонській області повідомило ОСОБА_1 листом від 18.01.2023р., я якому, серед іншого, зазначило, що  встановлення тотожності прізвища, імені, по батькові, неоднаково вказаних у різних документах особи, не належить до компетенції органу, що призначає пенсію.
28.02.2023р. ОСОБА_1 повторно звернулась до органів Пенсійного фонду щодо призначення пенсії за віком.
Для підтвердження факту належності трудової книжки серії НОМЕР_1 , виданої 22.06.1979р., позивач надала експертний висновок №056/148-m, відповідно до якого особові імена « ОСОБА_2 » , а також рос. « ОСОБА_2 » та « ОСОБА_2 » є ідентичними.
Заява позивача за принципом екстериторіальності розглянута ГУ ПФУ в Кіровоградській області.
Рішенням ГУ ПФУ в Кіровоградській області від 07.03.2023р. №213050029161 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком з посиланням на те, що її страховий стаж становить 16 років 07 місяців 03 дні, замість необхідного 19 років 02 місяці 24 дні. 
При цьому, за доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 22.06.1979р., оскільки ім`я заявника не співпадає з даними паспорта (в трудовій книжці « ОСОБА_2 » (російською), а в паспорті « ОСОБА_2 » (російською).
Водночас, звернуто увагу, що деякі періоди роботи потребують уточнення, оскільки зроблені з порушенням вимог Інструкції ведення трудових книжок:
-          з 22.06.1979р. по 24.12.1980р., оскільки дата наказу про звільнення (24.17.08.1981) значно відрізняється від дати звільнення;
-          з 28.09.1989р. по 15.12.1989р., оскільки запис про звільнення завірений печаткою не придатною для читання, чим порушено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників.
Не погоджуючись з правомірністю рішення ГУ ПФУ в Кіровоградській області №213050029161 від 07.03.2023р. ОСОБА_1 оскаржила його в судовому порядку.
Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з того, що для підтвердження факту належності позивачу трудової книжки серії НОМЕР_1 , виданої 22.06.1979р., ОСОБА_1 надала експертний висновок №056/148-m від 17.02.2023р., якого не враховано органом ПФУ при розгляді її заяви про призначення пенсії. За висновками суду, трудова книжка позивача містить всі необхідні записи про роботу у спірний період, ці записи є належними та допустимими доказами підтвердження її трудового стажу. Відповідач, при наявності сумнівів щодо належності трудової книжки позивачу та щодо підтвердження її страхового стажу, не доводів дотримання положень п.4.2 Порядку №22-1, а також можливої відмови ОСОБА_1 щодо надання додаткових документів. За таких обставин, за висновками суду першої інстанції, належним способом захисту прав позивача у спірних правовідносинах буде зобов`язання ГУ ПФУ в Херсонській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 24.07.2022р., зарахувавши до її страхового стажу всі періоди роботи, які зазначені в трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 22.06.1979р.
Надаючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції колегія суддів виходить з наступного.
Призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991р. №1788-XII (далі - Закон №1788-ХІІ), Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).
Положеннями статті 56 Закону №1788-ХІІ передбачено, що до видів трудової діяльності, що зараховується до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію віднесено, серед іншого: роботу, виконувану на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв; будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків.
За змістом ч.1 ст.26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.
Статтею 24 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Згідно зі ст. 62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п.1 Порядку підтвердження трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993р. №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки,  а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
При зверненні до управління Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії ОСОБА_1 надала трудову книжку серії НОМЕР_1 , видану 22.06.1979р., в якій містяться записи про її трудову діяльність.
Рішенням ГУ ПФУ в Дніпропетровській області №213050029161 від 03.08.2022р. ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. До страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки, з посиланням на те, що ім`я заявника не співпадає з даними паспорта (в трудовій книжці « ОСОБА_2 » (російською), а в паспорті « ОСОБА_2 » (російською).
28.02.2023р. ОСОБА_1 повторно звернулась до органів Пенсійного фонду щодо призначення пенсії за віком та, для підтвердження факту належності їй трудової книжки серії НОМЕР_1 від 22.06.1979р., надала експертний висновок №056/148-m, відповідно до якого особові імена « ОСОБА_2 » , а також рос. « ОСОБА_2 » та « ОСОБА_2 » є ідентичними.
Рішенням ГУ ПФУ в Кіровоградській області від 07.03.2023р.  №213050029161 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком.  Вказане рішення також обґрунтовано неможливістю зарахування до страхового стажу періодів роботи позивача згідно трудової книжки у зв`язку з неспівпадінням імені заявника з даними її паспорта.
При цьому, територіальним органом не враховано наданий ОСОБА_1 експертний висновок №056/148-m від 17.02.2023р., а також не зазначено причин його неврахування.
Також, ГУ ПФУ в Кіровоградській області зазначило, що деякі періоди роботи потребують уточнення, оскільки зроблені з порушенням вимог Інструкції ведення трудових книжок, а саме: з 22.06.1979р. по 24.12.1980р., оскільки дата наказу про звільнення (24.17.08.1981) значно відрізняється від дати звільнення; з 28.09.1989р. по 15.12.1989р., оскільки запис про звільнення завірений печаткою не придатною для читання, чим порушено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників.
У постанові від 21.02.2018р. у справі №687/975/17 Верховний Суд сформулював правову позицію, згідно якої на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Працівник не може відповідати за неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації і вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.
Верховний Суд у постанові від 24 травня 2018 року у справі №490/12392/16-а (провадження № К/9901/2310/18) висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.
Відповідно до п.4 постанови Кабінету Міністрів України «Про трудові книжки працівників» №301 від 27.04.1993р. відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.
За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.
Таким чином, недотримання правил ведення трудової книжки не може мати негативні наслідки для особи, щодо якої внесені такі відомості.
Доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці щодо даних періодів роботи відповідачем суду не надано.
Трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.
Підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.
Приймаючи оспорюване рішення відповідачем не враховано, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.
Підставою для неврахування періоду роботи може бути лише встановлений факт того, що особа не працювала або не перебувала на посаді у спірному періоді, тоді як у досліджуваних правовідносинах такий факт не встановлено, а припущено. Таке рішення пенсійного органу не є обґрунтованим, адже не базується на документально встановлених обставинах.
Вказані пенсійним органом підстави відмови носять суто формальний характер та не несуть змістовного навантаження в контексті того, чому наявні записи не вказують на фактичне перебування позивачки на заявлених роботах.
Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005р. №22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Згідно із пунктом 4.2 Порядку, при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі; 4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 3), копія якої зберігається у пенсійній справі.
Таким чином, наведеними нормами права передбачено право пенсійного органу на перевірку наданих пенсіонером документів для їх підтвердження.
Разом із тим,  в матеріалах справи відсутні належні і допустимі докази того, що ГУ ПФУ в Кіровоградській області зверталось до підприємств, у яких працювала позивач або до архівної установи для підтвердження відомостей щодо спірних періодів роботи позивача. При цьому, відповідачами ні суду першої, а ні суду апеляційної інстанцій не надано жодного доказу на підтвердження того, що спірні записи у трудовій книжці є недійсними та недостовірними.
Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про скасування рішення ГУ ПФУ в Кіровоградській області №213050029161 від 07.03.2023р. про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком.
Щодо доводів апелянта про покладення зобов`язань щодо повторного розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії на неналежного відповідача, колегія суддів виходить з наступного.
Згідно частини першої статті 44 Закону №1058-IV звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи. Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.
30 березня 2021 року набрала чинності постанова правління Пенсійного фонду України від 16 грудня 2020 року №25-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», зареєстрована в Міністерстві юстиції України від 16 березня 2021 року за №339/35961 (далі - Постанова правління ПФУ №25-1).
Зміни, внесені до Порядку №22-1 на підставі Постанови правління ПФУ №25-1, передбачали застосування органами Пенсійного фонду України принципу екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення/перерахунок пенсії з 01 квітня 2021 року.
Запроваджена у зв`язку із змінами, внесеними до Порядку №22-1, процедура передбачає опрацювання заяв про призначення/перерахунок пенсії бек-офісами територіальних органів Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяви та де проживає пенсіонер.
Запровадження принципу екстериторіальності мало на меті досягнення таких результатів: єдиний підхід до застосування пенсійного законодавства; централізована прозора система контролю за діями фахівців, процесів призначення та перерахунку пенсій; мінімізація особистих контактів з громадянами; відв`язка звернень та їх опрацювання від територіального принципу; попередження можливих випадків зволікань у прийнятті рішення, а також оптимізація навантаження на працівників.
Відповідно до пункту 1.1 розділу І Порядку №22-1 заява про призначення (перерахунок) пенсії, подається заявником разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів), через вебпортал або засобами Порталу Дія електронних послуг Пенсійного фонду України або засобами Єдиного державного вебпорталу  електронних послуг з використанням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, відповідно до Положення про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 липня 2015 року № 13-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 серпня 2015 року за №991/27436.
Згідно пункту 4.2 розділу ІV Порядку №22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає (перераховує) пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Пунктом 4.3 розділу ІV Порядку №22-1 визначено, що рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.
Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.
За приписами пункту 4.10 розділу ІV Порядку №22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.
Аналіз наведених вище положень Порядку №22-1 свідчить про наступне:
- сутність принципу екстериторіальності полягає у визначенні структурного підрозділу органу, що призначає пенсію, який формуватиме електронну пенсійну справу та розглядатиме по суті заяву про призначення (перерахунок) пенсії, незалежно від місця проживання/перебування заявника чи місця поданням ним відповідної заяви, тобто без прив`язки до території;
- після опрацювання електронної пенсійної справи та прийняття рішення за наслідками розгляду заяви структурний підрозділ органу, що призначає (перераховує) пенсію, (тобто територіального органу Пенсійного фонду України), визначений за принципом екстериторіальності, передає електронну пенсійну справу органу, що призначає пенсію, (тобто територіальному органу Пенсійного фонду України), за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії;
- виплату пенсії проводить орган, що призначає пенсію, (тобто територіальний орган Пенсійного фонду України) за місцем фактичного проживання/перебування особи.
Враховуючи вимоги Порядку №22-1, органом, що приймав рішення за заявою позивача про призначення пенсії визначено ГУ ПФУ в Кіровоградській області.
Отже, з огляду на приписи пунктів 4.2, 4.10 розділу ІV Порядку №22-1 належним відповідачем у правовідносинах щодо розгляду заяви позивача про призначення пенсії є ГУ ПФУ у Кіровоградській області, яке за принципом екстериторіальності розглядало заяву про призначення пенсії та прийняло спірне рішення про відмову в її призначенні.
ГУ ПФУ в Херсонській області не приймало рішення по суті заяви позивача про призначення пенсії, відтак відповідальним за опрацювання заяви позивача та прийняття відповідного рішення є, в даному випадку, визначений у встановленому порядку територіальний орган Пенсійного фонду – ГУ ПФУ у Кіровоградській області і саме його рішення оскаржується в судовому порядку, відтак на останнього має бути покладено й обов`язок відновлення порушених прав позивача.
Також, колегія суддів вважає необґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що повторному розгляду підлягає заява позивача про призначення пенсії від 24.07.2022р. 
При вирішенні спору судом не враховано, що за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 24.07.2022р. прийнято рішення ГУ ПФУ в Дніпропетровській області №213050029161 від 03.08.2022р. про відмову в призначенні пенсії, яке є чинним та не оскаржено позивачем ні в рамках даної адміністративної справи, а ні в рамках іншої справи.
Оскаржуване у даній справі рішення ГУ ПФУ в Кіровоградській області №213050029161 від 07.03.2023р. про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком прийнято за результатами розгляду заяви від 28.02.2023р.
А відтак, повторному розгляду підлягає саме заява від 28.02.2023р., а не від 24.07.2022р., як про це помилково зазначив суд першої інстанції.
Згідно п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Відповідно до ст.317 КАС України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
З огляду на зазначене колегія суддів вважає, що постановлене Одеським окружним адміністративним судом рішення від 26.06.2023р. підлягає скасуванню в частині зобов`язання ГУ ПФУ в Херсонській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 24.07.2022р., зарахувавши до її страхового стажу всі періоди роботи, які зазначені в трудовій книжці серії НОМЕР_1 на її ім`я, виданій 22.06.1979р., з ухваленням в цій частині нового судового рішення.
В іншій частині оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.
Враховуючи, що дана справа, у відповідності до п.3 ч.6 ст.12 КАС України, є справою незначної складності та розглядалася судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження, тому постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 308, 311, п.2 ч.1 ст.315, ст.ст. 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -          

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області задовольнити частково. 
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 червня 2023 року скасувати в частині задоволення вимог позову ОСОБА_1 про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 24.07.2022р., зарахувавши до її страхового стажу всі періоди роботи, які зазначені в трудовій книжці серії НОМЕР_1 на її ім`я, виданій 22.06.1979р.
Ухвалити в цій частині нове рішення, яким зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 28 лютого 2023 року про призначення пенсії з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні, щодо врахування відомостей трудової книжки серії НОМЕР_1 від 22.06.1979р. при обрахунку страхового стажу позивача.
В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 червня 2023 року залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

                                                       Повний текст судового рішення виготовлений 18 вересня 2023 року.

Головуючий:                                                                                                                     І.Г. Ступакова

Судді:                                                                                                                                А.І. Бітов

                                                                                                                                        О.В. Лук`янчук