ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2023 року	Львів	Справа № 380/17220/22 пров. № А/857/5478/23	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді :                                                  Кухтея Р.В.,
суддів :                                                                        Носа С.П., Шевчук С.М.

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2023 року (ухвалене головуючою-суддею Мричко Н.І. в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у м. Львові) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про зобов`язання вчинити певні дії, 

                                                       в с т а н о в и в :

У грудні 2022 року ОСОБА_2 звернулася в суд із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі - ГУ ПФУ, пенсійний орган, відповідач), в якому просила зобов`язати ГУ ПФУ здійснити перерахунок її пенсії за період з 22.11.2021 та до 01.05.2022.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 27.02.2023 позовні вимоги були задоволені частково. Визнано протиправними дії ГУПФУ у Львівській області щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії за період з 22.11.2021 по 30.04.2022 на підставі довідки від 11.05.2022 №15, виданої Львівським комунальним підприємством “Транспортна фірма “Львівспецкомунтранс”. Зобов`язано ГУПФУ у Львівській області провести перерахунок та виплатити ОСОБА_1 пенсію за період з 22.11.2021 по 30.04.2022 на підставі довідки від 11.05.2022 № 15, виданої Львівським комунальним підприємством “Транспортна фірма “Львівспецкомунтранс”, з урахуванням виплачених сум. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.Стягнуто з ГУПФУ у Львівській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1000 (одна тисяча) грн 00 коп.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, пенсійний орган подав апеляційну скаргу, в якій через неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права просить його скасувати та прийняти постанову, якою відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог повністю.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що оскільки уточнюючу довідку №15 від 11.05.2022 було видано після закінчення тримісячного терміну з дня подання заяви для призначення пенсії, тому пенсійний орган правомірно провів перерахунок пенсії позивачки з 01.05.2022 з урахуванням цієї довідки. Також не погоджується з розміром суми стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
Позивачка не скористалася правом подачі відзиву на апеляційну скаргу у встановлений судом строк.
Згідно п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні по справі матеріали та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.
З матеріалів справи видно, що позивачці на підставі її заяви було призначено пенсію за віком з 22.11.2021 відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” №1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058).
При зверненні до пенсійного органу позивачка подала довідку про заробітну плату №33 від 12.11.2021 за період з 01.01.1996 по 31.12.2000, видану Львівським комунальним підприємством “Транспортна фірма Львівспецкомунтранс” (далі - ЛКП “ТФ Львівспецкомунтранс”).
У зв`язку із здійсненням нарахування та виплати пенсії у неповному обсязі, позивачка звернулася до пенсійного органу із заявою про донарахування пенсійних виплат (зареєстрована 01.06.2022 за №7136/с-1300-22).
Листом №7645-7136/С-52/8-1300/22 від 22.06.2022 ГУ ПФУ повідомило позивачку про те, що довідка про заробітну плату від 12.11.2021, видана ЛКП “ТФ Львівспецкомунтранс”, не була підтверджена первинними документами, у зв`язку з чим її було скеровано у відділ контрольно-перевірочної роботи для перевірки достовірності відображених у ній відомостей. 25.04.2022 проведена позапланова перевірка достовірності відображених у довідці відомостей, за результатами якої складено акт перевірки №1300-6002-1/3192 від 25.04.2022. Вказаним актом перевірки встановлено, що наведені у довідці про заробітну плату №33 від 12.11.2021 дані, не відповідають даним у первинних документах, які зберігаються у ЛКП “ТФ Львівспецкомунтранс”. Виявлено розбіжність (завищення) на загальну суму 387,47 грн. Дана довідка вважається недійсною.
11.05.2022 ЛКП “ТФ Львівспецкомунтранс” було видано уточнюючу довідку №15 від 11.05.2022 і оскільки ця довідка видана після закінчення тримісячного терміну з дня подання заяви для призначення пенсії, тому з 01.05.2022 проведено перерахунок пенсії з урахуванням цієї довідки та виплачено доплату до пенсії за період з 01.05.2022 по 31.05.2022 в розмірі 1594,67 грн.
Вважаючи протиправними дії пенсійного органу, ОСОБА_2 звернулася до адміністративного суду з даним позовом.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка не повинна відповідати за неналежне оформлення підприємством, в якому вона працювала, довідки про заробітну плату, та отримувати неналежне соціальне забезпечення внаслідок таких дій. Суд дійшов висновку, що відповідач протиправно відмовив позивачці у проведенні перерахунку пенсії на підставі довідки №15 від 11.05.2022 з дати призначення пенсії, тобто з 22.11.2021. Поряд з цим, суд вказав, що відповідач провів перерахунок пенсії позивачки на підставі цієї довідки з 01.05.2022, а тому безпідставними є доводи позивачки щодо наявності підстав для проведення перерахунку пенсії за 01.05.2022.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права, а також при повному, всебічному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, виходячи з наступного.
Згідно ч.1 ст.308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог не оскаржується, а тому суд апеляційної інстанції не надає правової оцінки спірним правовідносинам у цій частині та не вбачає підстав для застосування положень частини другої цієї статті.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень. 
Статтею 46 Конституції України кожному гарантується право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом №1058.
Згідно дефініції, наведеної у ч.1 ст.24 Закону №1058, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Відповідно до ч.2 ст.24 Закону №1058, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за період до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Частиною четвертою статті 24 Закону №1058 передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом (до 01.01.2004), зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.
Згідно абзацу першого частини першої статті 40 Закону №1058, для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.
Відповідно до абзацу п`ятого частини першої статті 40 Закону №1058, заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.
За змістом ч.3 ст.44 Закону №1058-IV, органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.
Пунктом другим частини першої статті 64 Закону №1058-IV передбачено, що Виконавча дирекція Пенсійного фонду та її територіальні органи мають право проводити планові та позапланові перевірки документів для оформлення пенсії, виданих підприємствами, установами та організаціями, а також поданих відомостей про застрахованих осіб, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсійні виплати.
Згідно абзацу першого пункту 2.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №1058, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України №13-1 від 07.07.2014), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 (далі - Порядок №22-1), довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.
Відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 2.1 Порядку №22-1, за бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30.06.2000 (додаток 5) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.
Згідно п.4.2 Порядку №22-1, при прийманні документів працівник сервісного центру, зокрема, ідентифікує заявника (його представника); надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії; реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта; уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01.012.2004, що можуть бути зараховані до страхового стажу; повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів.
Відповідно до п.4.7 Порядку №22-1, право особи на одержання пенсії встановлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.
Судом встановлено, що пенсія за віком позивачці відповідачем призначена, однак при обчисленні її розміру не враховано довідку про заробітну плату № 33 з від 12.11.2021 за період з 01.01.1996 по 31.12.2000, видану ЛКП “ТФ Львівспецкомунтранс”, оскільки така не була підтверджена первинними документами.
Так, відповідачем було проведено позапланову перевірку достовірності відображених у довідці відомостей (акт перевірки №1300-6002-1/3192 від 25.04.2022), за результатами якої встановлено, що зазначені у ній дані не відповідають даним первинних документів, які зберігаються у ЛКП “ТФ Львівспецкомунтранс”, зокрема, виявлено розбіжність (завищення) на загальну суму 387,47 грн.
11.05.2022 ЛКП “ТФ Львівспецкомунтранс” було видано уточнюючу довідку №15 від 11.05.2022.
Натомість відповідач, посилаючись на положення п.1.9 розділу ІІ Порядку №22-1, перерахував пенсію з урахуванням цієї довідки лише з 01.05.2022, а не з моменту призначення пенсії.
Колегія суддів зазначає, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, а неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації здійснено з вини адміністрації підприємства, не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист та вирішення питань надання пенсії по віку на загальних підставах.
Також варто зазначити, що трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, бухгалтерських чи кадрових документів, а тому працівник не може нести негативних наслідків.
При цьому, повноваження органів Пенсійного фонду проводити перевірку обгрунтованості видачі підприємствами довідок для оформлення пенсії передбачене частиною третьою статті 44 Закону №1058, згідно з якою органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
В частині посилання відповідача на вимоги п.1.9 розділу ІІ Порядку №22-1, суд першої інстанції вірно зазначив, що у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, який призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через веб-портал таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача веб-порталу). Якщо документи будуть подані не пізніше трьох місяців з дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата реєстрації заяви на веб-порталі (абз.4  п.1.9 розділ ІІ Порядку №22-1).
Проте відповідач не повідомляв письмово позивачку про те, які документи необхідно подати додатково, що свідчить про подачу нею всіх необхідних документів для призначення пенсії. Додатковим підтвердженням цього є відсутність відповідного запису в заяві про призначення пенсії
Разом з тим, згідно абз.5 п.1.9 розділу ІІ Порядку №22-1, якщо наявних документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених ч.4 ст.45 Закону №1058.
Враховуючи неповідомлення позивачки про необхідність подання додаткових документів, суд критично оцінює доводи відповідача про відсутність підстав для проведення перерахунку пенсії позивачки на підставі довідки №15 від 11.05.2022 з дати її призначення.
Більше того, суд звертає увагу на те, що видача ЛКП “ТФ Львівспецкомунтранс” уточнюючої довідки №15 від 11.05.2022 була наслідком проведення відповідачем 25.04.2022 перевірки попередньої довідки.
Як вірно вказав суд першої інстанції, перевірка проведена пенсійним органом вже після спливу трьох місяців з дня звернення позивачки із заявою про призначення їй пенсії (24.01.2022). 
Така триваюча бездіяльність відповідача щодо проведення перевірки призвела до того, що уточнюючу довідку видано підприємством лише 11.05.2022, тобто після проведення відповідачем 25.04.2022 перевірки попередньої довідки, що свідчить про недобросовісність суб`єкта владних повноважень при виконанні своїх повноважень та створення штучних підстав для відмови позивачці у проведенні перерахунку пенсії з дати її призначення.
Також, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо необхідності стягнення на користь позивачки витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 1000,00 грн, з огляду на незначну складність справи та обсяг наданих послуг, та з урахуванням критерію пропорційності. 
Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України та ст.17 Закону України “Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини”, суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського Суду з прав людини (далі – ЄСПЛ) як джерела права.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, судом апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив ЄСПЛ у справі “Проніна проти України” (рішення від 18.07.2006). 
Зокрема, у пункті 23 рішення ЄСПЛ зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи, що і зроблено апеляційним судом переглядаючи рішення суду першої інстанції, аналізуючи відповідні доводи скаржника.
Так, у рішенні від 10.02.2010 у справі “Серявін та інші проти України” ЄСПЛ наголосив на тому, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі “Руїс Торіха проти Іспанії” (RuizTorija v. Spain) від 09.12.1994). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі “Суомінен проти Фінляндії” (Suominen v. Finland) від 01.07.2003). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі “Гірвісаарі проти Фінляндії” (Hirvisaari v. Finland) від 27.09.2001).
Інші зазначені в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.
Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення ухвалене відповідно до норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, які не спростовані доводами апеляційної скарги, у зв`язку з чим відсутні підстави для її задоволення.
Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.3 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому судове рішення, постановлене за результатами апеляційного перегляду в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст.12, 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328, 329 КАС України, суд,

                                                  п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2023 по справі №380/17220/22 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	Р. В. Кухтей 	
судді	 	С. П. Нос 	
 	 	С. М. Шевчук