ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2023 р.	Справа № 2040/7854/18	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Курило Л.В.,
Суддів: Мельнікової Л.В. ,  Бегунца А.О. ,
за участю секретаря судового засідання Колесник О.Е.

          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.12.2022, головуючий суддя І інстанції: Мар`єнко Л.М., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 09.12.22 року по справі № 2040/7854/18
          за позовом          ОСОБА_1  
          до         Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області                 
          про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивачка, ОСОБА_1 ) звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до  Чугуївського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області (далі - відповідач), в якому просила суд:
- скасувати рішення Чугуївського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області № 5945-02/23 від 07.06.2018 року про відмову у здійсненні ОСОБА_1 перерахунку пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ;
- зобов`язати Чугуївське об`єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області прийняти рішення про призначення та виплату ОСОБА_1 пенсії державного службовця відповідно до від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ, починаючи з 30 травня 2018 року із розрахунку 60% заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, на підставі довідок про складові заробітної плати від 23.05.2018р. №171/08/20-23-05-19 та від 23.05.2018р. №172/08/20-23-05-19, які видано Харківською об`єднаною державною податковою інспекцією ГУ ДФС України у Харківській області.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2018 року по справі № 2040/7854/18 позов задоволено.
Скасовано рішення Чугуївського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області від 07.06.2018 № 5945-02/23 про відмову в переході ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу".
Зобов`язано Чугуївське об`єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області прийняти рішення про призначення та виплату ОСОБА_1 пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ, починаючи з 30 травня 2018 року із розрахунку 60% заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, на підставі довідок про складові заробітної плати від 23.05.2018 №171/08/20-23-05-19 та від 23.05.2018 №172/08/20-23-05-19, які видано Харківською об`єднаною державною податковою інспекцією ГУ ДФС України у Харківській області.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2019 року рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.10.2018 року по справі № 2040/7854/18 залишено без змін.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2018 року по справі № 2040/7854/18 набрало законної сили 19.02.2019 року.
27.09.2022 року Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з заявою, в якій просило суд поновити строк для подачі заяви про перегляд рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.10.2018 року по справі № 2040/7854/18,  переглянути вказане судове рішення за нововиявленими обставинами, скасувати його та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
В обгрунтування заяви вказано, що постановою Верховного Суду від 19.01.2022 у справі №636/2618/17 скасовано постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 23.01.2018, якою ОСОБА_1 призначено дострокову пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку, як матері дитини-інваліда з дитинства. Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 24.10.2018 у справі №2040/7854/18 зобов`язано управління пенсійного фонду перевести позивача на пенсію державного службовця, з урахуванням віку, якого ОСОБА_1 досягла на момент призначення пенсії, тобто, зниженого пенсійного віку. Відповідно до ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" для набуття права на пенсію державного службовця необхідно досягнення жінками 60 річного віку. Таким чином, оскільки право на отримання пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку визначене постановою суду, яка на теперішній час скасована, то, як наслідок, підлягає скасуванню рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.10.2018 у справі №2040/7854/18, яким ОСОБА_1 призначено пенсію як державному службовцю, у віці 51 року, замість законодавчо встановленого віку 60 років.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 30.09.2022 року заяву Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про перегляд рішення за нововиявленими обставинами залишено без руху, надано строк для надання окремої заяви про поновлення строку звернення до суду разом з доказами поважності причин пропуску строку.
На виконання ухвали Харківського окружного адміністративного суду від  30.09.2022 року відповідач надав клопотання про поновлення строку звернення до суду.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 03.11.2022 року клопотання представника заявника про поновлення строку звернення до суду з заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у справі №2040/7854/18 - задоволено. Поновлено Головному управлінню Пенсійного фонду України в Харківській області строк звернення до суду з заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у справі №2040/7854/18.
29.11.2022 року представником позивачки до Харківського окружного адміністративного суду подано клопотання про залишення без розгляду  заяви Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про перегляд рішення за нововиявленими обставинами у зв`язку з пропуском строку звернення до суду із вказаною заявою.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 06.12.2022 року відмовлено у задоволенні клопотання представника про залишення без розгляду заяви Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у справі №2040/7854/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дії протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2022 року заяву Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у справі №2040/7854/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дії протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено.
Скасовано рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.10.2018 у справі №2040/7854/18 року.
Прийнято нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, позивачка звернулась з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати.
В обгрунтування вимог апеляційної скарги зазначила, що ГУ ПФУ в Харківській області звернулось з заявою про перегляд рішення від 24.10.2018 року по справі № 2040/7854/18 за нововиявленими обставинами з порушенням процесуального строку звернення до суду, а суд першої інстанції при вирішенні питання про поновлення строку дійшов помилкового висновку про можливість поновлення Управлінню пенсійного фонду строку на подання заяви про перегляд  рішення за нововиявленими обставинами.   
Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.12.2022 року по справі № 2040/7854/18 - без змін.
Відповідно до ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно зі ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної  скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, відзив на апеляційну скаргу, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною першою статті 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у спосіб, визначений у цій статті.
За приписами пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Частиною першою статті 118 КАС України  передбачено, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.
Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору в публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Початок перебігу строку звернення до суду починається з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до частини першої статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
За приписами ч. 1 та п. 3 ч. 2 ст. 361 КАС України, судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами у разі скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 363 КАС України заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подано з підстави, визначеної п. 3 ч. 2 ст. 361  КАС України учасниками справи протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням, яким скасовано судове рішення, що стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.
Відповідно до п. 4 ч. 3 статті 364 КАС України до заяви додаються, зокрема, у разі пропуску строку на подання заяви клопотання про його поновлення.
Приписами ч. 2, 3 ст. 366 КАС України встановлено, що до заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, яка не відповідає вимогам ст. 364 КАС України, застосовуються правила ст. 169 КАС України.
Відповідно до п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною 2 ст. 123 КАС України, а саме, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними.
Таким чином, строк, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 363 КАС України, є процесуальним строком, встановленим законом, який суд може поновити, якщо визнає причини його пропуску поважними.
Водночас поважними причинами пропуску процесуального строку є ті, які унеможливлюють або ускладнюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду та підтверджені належними і допустимими доказами. Незнання про порушення своїх прав через байдужість або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.
Установлення законом процесуальних строків передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними. Недотримання встановлених законом строків зумовлює чітко визначені юридичні наслідки.
Колегія суддів зазначає, що  розумні строки в адміністративному судочинстві - це найкоротші за конкретних обставин строки (якщо інше не визначено законом або встановлено судом), протягом яких сторона повинна вжити певних дій, демонструючи свою зацікавленість у їх результатах, і які об`єктивно оцінюються судом стосовно відповідності принципам добросовісності та розсудливості, а також на предмет дотримання прав інших учасників (забезпечення балансу інтересів).
Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.
Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.
Як вбачається з матеріалів справи, постанова Верховного Суду від 19.01.2022 у справі № 636/2618/17 отримана відповідачем 25.01.2022 року.
17.02.2022 року ГУ ПФУ в Харківській області подало клопотання про перегляд рішення від 24.10.2018 року у справі №2040/7854/18 за нововиявленими обставинами. 
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 22.02.2022 року вказану заяву залишено без руху через несплату судового збору, та ухвалою суду від 30.05.2022 повернуто заявнику, у зв`язку з не виправленням недоліків заяви.
При цьому, як вбачається з матеріалів справи, ухвала про залишення заяви без руху від 22.02.2022 року у справі №2040/7854/18 направлялась на електронну пошту ГУ ПФУ в Харківській області (gu@kh.pfu.gov.ua) 23.02.2022 (т. 2 а.с.171), а також в електронний кабінет відповідача в системі "Електронний суд", що підтверджується довідкою про доставку електронного листа 27.02.2022 року (т. 2 а.с.177), а ухвала суду про повернення позовної заяви від 30.05.2022 року доставлена в електронний кабінет відповідача 01.06.2022 року о 21:43, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа (т. 2 а.с.176).
20.09.2022 року ГУ ПФУ в Харківській області вдруге звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, тобто  більше ніж через три місяці після повернення заяви судом першої інстанції. 
Поновляючи відповідачу строк звернення до суду, суд першої інстанції визнав поважними причини пропуску строку звернення у зв`язку з введенням на території України з 24 лютого 2022 року воєнного стану та ведення активних бойових дій на території міста Харкова та Харківської області.
Колегія суддів зазначає, що причини пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані поважними, а строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто, у встановлений законом процесуальний строк подання заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.
Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку з поважних причин.
Таким чином, поновлення пропущеного процесуального строку здійснюється судом, якщо такий пропуск чи неможливість вчинення відповідної процесуальної дії зумовлено саме обмеженнями, впровадженими у зв`язку з введенням воєнного стану. Для поновлення строку недостатньо лише посилання на наявність таких обмежень. Необхідним є наведення конкретних обставин та надання скаржником відповідних доказів на підтвердження їх існування, а також доведення їх впливу на своєчасність реалізації ним своїх прав.
Надаючи оцінку доводам відповідача про зв`язок пропуску строку подання клопотання про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами пов`язаний із введенням воєнного стану, колегія суддів зазначає, що питання поновлення строку на апеляційне оскарження судових рішень у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, повинно вирішуватись в кожному конкретному випадку, виходячи з доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Однак, сам лише факт запровадження воєнного стану не може бути підставою для поновлення строку у всіх абсолютно випадках.
В обгрунтування клопотання про поновлення строку звернення до суду відповідач зазначив, що управління не мало можливості отримувати та проводити реєстрацію вхідної кореспонденції, у зв`язку з тим, що знаходилось у зоні бойових дій  і працівники управління не мали доступу до ключів з підписами. Граничний строк для повторного звернення після повернення первинної заяви припав на 28.06.2022 року, тобто, на день, коли в Україні введений воєнний стан.
Колегія суддів зазначає, що оскільки останній день перебігу процесуального строку на звернення до суду з позовом у цій справі припав на період повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України, тому ця обставина могла унеможливити дотримання такого строку відповідачем за умови надання ним до суду належних доказів того, як саме введення воєнного стану обумовило пропуск строку на звернення до суду та могла б бути визнаною поважною причиною для поновлення процесуального строку.
Проте, посилання відповідача на внутрішні організаційні процеси у роботі ГУ ПФУ в Харківській області під час воєнного стану, без зазначення конкретних обставин, які вплинули на можливість вчасного подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та без надання відповідних доказів, не можуть бути прийняті колегією суддів до уваги та слугувати підставою для поновлення строку звернення до суду.
Колегія суддів вважає, що відповідач не навів змістовних і вагомих доводів щодо вчинення ним всіх необхідних і можливих дій, які вказують на бажання реалізувати його процесуальні права з метою їх захисту в судовому порядку та не довів, що в цій справі можливість вчасного подання ним заяви не мала суб`єктивного характеру, тобто не залежала від його волевиявлення.
Натомість пропуск строку на звернення до суду через пасивну поведінку відповідача щодо реалізації процесуальних прав і небажання їх реалізувати в повній мірі в цьому випадку не є поважною причиною пропуску строку.
Таку ж позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 грудня 2022 року у справі № 990/102/22.
Законом від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» Україна ратифікувала Конвенцію, взявши на себе зобов`язання гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі І Конвенції (стаття 1 Конвенції).
Утілення таких гарантій відбувається шляхом застосування українськими судами при розгляді справ практики ЄСПЛ як джерела права, що передбачено положеннями статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі – Закон № 3477-IV), а також закріплено у відповідних процесуальних законах, зокрема й у частинах першій та другій статті 6 КАС.
На підставі статті 46 Конвенції та статті 2 Закону № 3477-IV держава Україна зобов`язана виконувати остаточне рішення ЄСПЛ у будь-якій справі, у якій вона є стороною.
За статтею 41 Конвенції якщо Суд визнає факт порушення Конвенції або протоколів до неї і якщо внутрішнє право відповідної Високої Договірної Сторони передбачає лише часткове відшкодування, Суд, у разі необхідності, надає потерпілій стороні справедливу сатисфакцію.
20 вересня 2022 року ЄСПЛ ухвалив рішення у справі «Завалій та інші проти України»,             у якому з огляду на свою практику у справах «Пономарьов проти України» (заява  № 3236/03, від 3 квітня 2008 року) та «Устименко проти України» (заява № 32053/13, від 29 жовтня 2015 року) констатував порушення Україною, пункту 1 статті 6 Конвенції у зв`язку з порушенням принципу юридичної визначеності (пункти 6, 7 рішення). ЄСПЛ вказав на те, що суди у справах заявників, порушуючи принцип юридичної визначеності, приймали до розгляду за відсутності достатніх підстав і задовольняли скарги, подані поза межами встановленого законодавством десятиденного строку для апеляційного оскарження. 
Приймаючи до уваги викладене, колегія суддів дійшла висновку, що відповідач пропустив строк звернення до суду, не навівши при цьому поважних та об`єктивних причин пропуску вказаного строку.
Інших доводів, які б свідчили про наявність об`єктивно непереборних обставин, пов`язаних з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення дій щодо звернення до суду заявою протягом установленого законом строку, відповідач не навів.
Таким чином, колегія суддів вказує, що більш ніж три місяці зволікання не є «розумним строком» повторного подання відповідачем заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.
Процесуальна можливість для звернення з позовом до суду пов`язана з певним часовим проміжком, протягом якого така особа може реалізувати право на звернення без застосування до неї наслідків пропуску такого строку. У той же час, у випадку звернення до суду поза межами такого строку, до неї підлягають застосуванню відповідні правові наслідки, встановлені законом.
Враховуючи те, що поважних та об`єктивних причин пропуску відповідачем строку звернення до суду з заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами не встановлено, колегія суддів дійшла висновку про необхідність застосування до спірних правовідносин положень статті 123 КАС України.
У контексті оцінки доводів апеляційної скарги колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, колегія суддів вважає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку.
Згідно з ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ч. 1 ст.           319 КАС України, судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.
Згідно          з п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених          частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу. 
Частиною 4 ст. 123 КАС України визначено, що якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку,          що викладений в ухвалі про  відкриття провадження у справі висновок суду  про визнання          поважними причин          пропуску строку звернення          до адміністративного суду був передчасним,  і суд          не знайде інших підстав для визнання причин пропуску            строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
На підставі викладеного, колегія судів дійшла висновку, що  заява Головного управління Пенсійного фонду в Харківській області про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами підлягає залишенню без розгляду, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.12.2022 року у справі № 2040/7854/18 підлягає скасуванню.
Керуючись ст. ст. 229, 240, 242, 243, 250, 308, 310, 315, 319, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  задовольнити.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.12.2022 по справі № 2040/7854/18  скасувати.
Заяву Головного управління Пенсійного фонду в Харківській області про перегляд рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.10.2018 року по справі № 2040/7854/18 за нововиявленими обставинами - залишити без розгляду. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		Л.В. Курило	
Судді	   	Л.В. Мельнікова    А.О. Бегунц   	
Повний текст постанови складено  03.08.2023 року